13 
plod vykonává (i respirační)*) a které ovšem po porodu nabudou veliké 
intensity. 
Tyto mnou popsané řady buněčné odvozuji od působení zevních 
sil, hlavně tahu a tlaku. Kde takové význačné síly působí, nastává orien¬ 
tace buněk chrupá vkových, kde síly nepůsobí nebo se ruší, jsou skupiny 
buněčné nepravidelné. 
Rady buněk chrupávkových nalézáme ještě jindy v chrupavce a 
sice před ossifikací. Řady tyto se však liší od dříve popsaných řad; dlouhá 
osa chrupá vkových buněk v řadách, vyskytujících se při ossifikací, stojí 
kolmo na dlouhou osu řady buněčné, t. j. buňky jsou protáhlé napříč řady 
buněčné, kdežto v případech mnou popisovaných jsou buňky protáhlé 
ve směru řady buněčné. Rady prvního druhu popsal R e n a u t * 2 ) a připisuje 
jim význam, že způsobují růst chrupavky do délky, kdežto dělením buněk 
chrupavkových do skupin roste chrupavka interstitiálně ve všech směrech. 
Renautovo pozorování vztahuje se na materiál od Raja batis. Podle 
jeho údajů množí se buňky až do ossifikace do skupin, teprve před ossifi¬ 
kací se vytvoří řady. Renaut tedy vidí rozdíl mezi chrupavkou s buň¬ 
kami ve skupinách a chrupavkou s buňkami v řadách (možno říci ossifi- 
kačních) v tom, že tato chrupavka jest schopna růsti v jednom směru (do 
délky), ona ve všech směrech. O další příčině těchto dvou druhů dělení 
buněk se Renaut nevyslovuje. Pokud lze souhlasiti s Renautem, 
vyslovil jsem se v publikaci z r. 1911. To však podotýkám poznovu, že 
řady ossifikační nejsou identické s řadami, které se vyskytují v chrupavce 
mnohdy velmi dávno před ossifikací, mnohdy pak v chrupavce, která 
vůbec k ossifikací se nedostane. Orientace buněk v těchto řadách jest 
vyvolána pravděpodobně zevními silami. 
To, co právě ve stručnosti jsem předeslal, zjistil jsem na praeparatech 
barvených obvyklou methodou haematoxylinem a eosinem. Praeparáty 
tyto dávají vystoupí ti hlavně buňkám, kdežto diffusně se barvící základní 
hmota tak nevystupuje do popředí. Praeparáty tyto možno nazvat i posi¬ 
tivními pro buňky, negativními (negativy) však vzhledem k základní 
hmotě. V posuzování otázky, jaký odpor klade chrupavka zevním silám, 
však větší význam zajisté přísluší základní hmotě než měkkým buňkám. 
Odpor onen zajisté jest nesen hmotou mezibuněčnou a vliv zevních sil 
na chrupavku jest hledati v první řadě v uspořádání základní hmoty a 
organisace čili architektura chrupavky, existuje-li, je jistě patrna v první 
řadě 11 a základní hmotě. Uložení buněk, ačkoliv tyto jsou primární sou¬ 
částkou chrupavky, jest sice ukazatelem směru sil, které v chrupavce 
účinkují (buňky dělí se všeobecně snáze ve směru menšího odporu), není 
však hlavním výrazem architektury, nýbrž pouze zjevem doprovodným. 
9 B. Dědek: K otázce vývoje dýchacích pohybů u lidského plodu. Lékařské 
rozhledy roč. XX., sešit 2. 1913. 
2 ) J.Renaut: Sur les groupes isogéniques des éléments cellulaires du cartilagc, 
Comptes rendus del’ Acad. de Sciences. Paris 1878. 
XI. 
