18 
Z uvedeného vysvítá, že praeparáty směsí Biondiovou barvené 
mladé žeberní chrupavky člověka vykazují silnou acidofilii, kdežto basofilie 
vystupuje pouze za určitých okolností, na které bude při popisu poukázáno. 
Pro posuzování otázky architektury chrupavky jest sice užitečno 
znáti chemickou skladbu základní hmoty její, nepadá však tak podle mého 
soudu na váhu, je-li hmota, která zevním silám má klásti odpor basofilní 
neb acidofilní. Ostatně vysvitne později, že basofilie a acidofilie ve své 
intensitě se v základní hmotě chrupávkové mění, takže okrsky základní 
hmoty mohou z acidofilie přejiti do basofilie. 
Praeparáty barvené přesně methodou Hansenovou neobjevily 
se tak instruktivními pro studium architektury, jako praeparáty fixované 
formalínem a barvené směsi Biondiovou. 
V případech, kde řezy nechtěly se dosti intensivně zbarviti červeně, 
stačilo vložiti je na nějakou dobu (1—2 hodin) do 1—2% roztoku louhu 
sodnatého nebo draselnatého a žádané červené zbarvení základní hmoty 
se opět dostavilo. 
Při popisu praeparatu bude třeba, vzhledem k uvedeným výsledkům 
prací Hansenových, míti na paměti, že každý trámec nebo ploténka 
základní hmoty, které se jeví na mých praeparátech červeně zbarveny, 
mohou při barvení jinou methodou okázati vedle součástí acidofilních také 
součásti basofilní. Pro nás však tvoří oboje součásti jediný, nosný trámec 
a různá chemická skladba, zjevená specifickou tinktoriální reakcí, nepadá 
tak na váhu. V chrupavce pouze buňky nenesou tělem svým žádného zev¬ 
ního tlaku nebo tahu, veškeré okrsky základní hmoty, třeba různé che¬ 
mické skladby, jsou částkami spletitého systému nosného. Pokud částky 
tohoto systému slouží za oporu zevním silám a pokud snad mají jiný účel 
(ochranu buněk, cev), to jsou otázky, které čekají v budoucnosti na roz¬ 
řešení. Možno však tvrditi, že hlavním úkolem onoho systému nosného co 
celku jest klásti odpor zevním silám, kdežto ony jiné účele jsou dojista 
významu podružného. 
Architektura roštová a funkcionální. 
Není pochyby, že nelze všecky zjevy v základní hmotě chrupavkové, 
které poukazují na orientaci buněk a trámců základní hmoty, považovati 
za strukturu funkcionální. To platí zejména pro chrupavku embryonální 
a pro chrupavku při ossifikaci. V těch určitě jsou zjištěné pravidelnosti 
v uspořádání buněk a základní hmoty vyvolány poměry roštovými, takže 
právem Schaffer mluví o architektuře roštové. 
Jest tedy třeba činiti rozdíl při posuzování struktury základní hmoty 
a mluviti zvláště o 
1. architektuře chrupavky embryonální, 
2. architektuře chrupavky při ossifikaci, 
3. architektuře chrupavky permanentní. 
XI. 
