•20 
v chrupavce embryonální, která má ješte daleko do ossifikace, nebo která 
se nalézá v místech, kde ossifikace vůbec nenastoupí, nýbrž kde v dospělosti 
najdeme chrupavku permanentní. 
Kromě architektury roštové při ossifikaci možno poukázati ještě na 
pravidelné uspořádání buněk chrupavkových v zcela mladých, zakláda¬ 
jících se chrupavkách, na př. žeberních. Na příčném řezu předním koncem 
žebra u embrya lidského 3 měs. starého (tab. II. obr. 31 vidíme na povrchu 
pod perichondriem často řadu mladých buněk, které jsou tvaru kubického 
a jichž basis je rovnoběžná s povrchem chrupavky, příčné hranice pak 
jednotlivých buněk stojí kolmo na povrchu; základní hmota není dosud 
vytvořena neb jest zastoupena pouze oním rozhraničením buněk. Někdy 
nejen první řada buněk pod perichondriem jest takto pravidelná, někdy 
i druhá a třetí a teprve ve čtvrté a v dalších vrstvách ona pravidelnost 
mizí. Příčný řez takovým embiyorálním koncem žebra připomíná velice 
na příčný řez vegetačním vicholem rostlin. I tento případ sluší zařaditi 
mezi uspořádání buněk a hmoty mezibuněčné, růstem vyvolané. 
Romeis a Mollier soudí, že architektura kosti má již v embryo¬ 
nální chrupavce své předchůdce a že tedy jest vztah mezi architekturou 
kosti a chrupavky. Konstruktivní princip, který jest v chrupavce, jest podle 
autorů těchto převzat tkání kostní a dále vyvinut. Schaffer rovněž 
zamítá tento názor hlavně z toho důvodu, že funkcionální struktura kosti 
vystupuje teprve v pozdní době, kdy chrupavkovitý skelet jest již dávno 
úplně rozrušen. 
Podle mých zkušeností leží asi pravda uprostřed, což v následujícím 
dokládám. Trámce základní hmoty chrupavkové ve vzdálenosti asi 2 cm 
od hranice ossifikaění v žebru dítěte 1 r. starého jsou orientovány od přední 
plochy žebra směrem k zadní ploše, tedy na přič dlouhé osy žebra. Blížíme-li 
se k čáře ossifikaění, mizí orientace trámců a vytvořuje se nepravidelné 
houbovité uspořádání, které přejde dále v uložení sloupců základní hmoty 
chrupavkové podélné s osou žebra; tyto podélné sloupce široké spojeny 
jsou napříč četnými, tenkými příčkami. Část těchto podélných sloupců 
základní hmoty v čáře ossifikaění jest i s buňkami ossifikaění tkání rozru¬ 
šena, druhá část přechází do kosti, tvoříc podélné osy, kolem nichž se tkáň 
kostní ukládá. Na obr. 2. (tab. I.) viděti jest dole onu houbovitou zónu chru¬ 
pavky (acidofilní), která přechází do sloupcové zóny (basofilní, vyjímajíc 
některé temnější pruhy na obrazci, které se zbarvily stejně acidofilně jako 
zóna houbovitá) a zbytky sloupců basofilních lze stopovati jako bílé pruhy 
uvnitř mladé kosti, která má průběh trámců rovnoběžný s osou žebra. 
Z uvedeného teay jest patrno, že se v chrupavce při ossifikaci připravuje 
v zóně sloupcové taková orientace základní hmoty, jaká jest potom 
v mladé kosti. Vzhledem ke sporu Romeis-Schaffrovu dlužno tedy 
vytknouti, že jest tedy určitý vztah mezi chrupavkou chystající se k ossi¬ 
fikaci a mladou právě vytvořenou kostí. Oběma jest společný podélný 
směr trámců základní hmoty. 
XI. 
