24 
Podaný popis řezů žeberními chrupavkami nej různějšího stáří slouží 
za podklad schematického obrazu na tab. IV., kterým znázorněna jest 
architektura typické žeberní chrupavky, tedy chrupavky hyalinní v ta¬ 
kových místech, kde není v ní cev ani jiných přeměn. Schéma obsahuje 
jednak přední plochu žeberní chrupavky s perichondriem, jednak 5 řezných 
ploch. Z těch tři náležejí řezům příčným neboli sagittálním (tyto jsou kolmé 
k dlouhé ose žebra), jedna plocha patří řezu horizontálnímu a jedna plocha 
řezu frontálnímu, vedenému od hoření hrany žebra doprostřed chrupavky 
směrem k hraně dolejší. Schéma znázorňuje nám tedy vnitřní architekturu 
základní hmoty v části skeletu, složené z hyalinní chrupavky, kterážto 
část má tvar prutu se dvou stran zmačknutého (na příčném průřezu tedy 
tvar přibližně elipsovitý); takové části představují nám po většině chru¬ 
pavky žeberní, spojující kosti žeber se sternem. 
Určitá architektura základní hmoty v sklovité chrupavce lidských 
žeber jest tedy dokázána. Všude tam, kde přítomna jest typická chru¬ 
pavka hyalinní bez cev a bez sekundárních přeměn, s popsanou archi¬ 
tekturou se určitě shledáme. Řezy frontální následkem toho se na první 
pohled liší od řezu sagittálních a horizontálních. Nastává otázka, jak tuto 
architekturu vyložiti. Proč největší část žeberní chrupavky, totiž ona mo¬ 
hutná prostřední zóna má orientovány dutiny buněčné a ploténky zá¬ 
kladní hmoty napříč dlouhé osy žebra v rovině horizontální? Proč není 
orientace ona provedena s dlouhou osou žebra paralellně nebo proč ploténky 
a dutiny nesměřují od hoření hrany k dolení? 
Různé okolnosti nasvědčují tomu, že popsanou architekturu sluší 
považovati z velké části za funkcionální. 
Pro tento názor svědčí nej prvé vývoj a časový vznik onoho uspořá¬ 
dání v chrupavce. V prvních měsících embryonálního vývoje nevidíme 
v chrupavce žeberní oné architektury. Ta se začíná jeviti teprve v druhé 
periodě embryonální, takže již v 7. měsíci ji lze zjistiti. V chrupavce dětské 
pak zvláště jest patrna a zachová se v permanentní chrupavce žeberní 
až do pozdního stáří. Vylíčený časový rozvoj dá se uvésti ve spojení jedině 
s funkcí těchto části skeletních. Funkce pak vzniká, jakmile vznikají pohyby 
a to buď celého těla, bud pohyby dýchací. Pohyby celého těla nabývají 
u plodu v druhé polovině nitroděložního života značného rozsahu, kromě 
toho však tvrdí Ahlfeld, Dědek a j., že i pohyby dýchací již v této 
době se začínají jeviti. Po porodu ovšem obojí pohyby nabudou velké inten¬ 
sity. Kromě toho však chrupavka žeberní může býti ve funkci aniž vůbec 
nějaké pohyby tělo vykonává. Taková funkce vzniká, je-li chrupavka nucena 
spolunésti tlak ostatních částí výše uložených, když na př. tělo leží na jed¬ 
nom boku nebo na zádech neb na přední ploše hrudníku. Tato funkce nastu¬ 
puje také, kdykoliv zevní síla tlačí kdekoliv na hrudník. A právě tato 
funkce vyžaduje největšího odporu, jaký žeberní chrupavka musí vyvinout, 
aby zevní sílu překonala. Jest třeba přihlédnout i poněkud blíže k takovému 
případu. Každý pár žeber, upevněný na páteři a spojený chrupavkami 
XI. 
