25 
s kostí hrudní, možno považovati za jeden nosný systém, který tvoří klenutý 
oblouk kolem dutiny hrudní. Klenba tato určena jest k tomu, aby zadržela 
veškeré nárazy a tlaky zevního světa, směřující do dutiny hrudní. Mezi 
nej častější síly takové, takto na klenbu hrudníku působící, náleží tlak vzni¬ 
kající při horizontální poloze těla. Tlak takový způsobí nepatrné zmáčknutí 
klenbového oblouku, ostatní tlak se přenese do oblouku klenbového, kterým 
jest nesen. Právě pak jako konstrukce klenby na př. z cihel jest břemenem 
na ni tlačícím, stlačována tak, že jedna cihla, uložená na přič klenby styčnou 
plochou tlačí na obě cihly sousední, dlužno si představiti, že jeden příčný 
(sagittální) řez klenby žeberní tlačí na příčné řezy nebo segmenty sousední. 
Tlak přenesený tedy působí ve směru dlouhé osy žebra tak, že na každý 
myšlený příčný segment žeberní chrupavky působí tlak z jedné i druhé 
strany. Na takový často se opakující tlak, který hledí chrupavku v dlouhé 
ose jednak stlačiti, jednak ohnouti, reaguje základní hmota takovým ulo¬ 
žením trámců, že tyto jsou orientovány kolmo na tlak. A skutečně tomu 
tak jest, jak tato theoretická úvaha vyžaduje. Orientace trámců základní 
hmoty chrupávkové jest provedena kolmo na dlouhou osu žebra, v kteréžto 
ose uložen jest směr tlaku v chrupavce. Tím však ještě není vysvětleno 
úplně uložení trámců. Orientace kolmo na dlouhou osu chrupavky žeberní 
mohla by býti realisována také uložením trámců od hoření hrany žebra 
k dolení, tedy v rovině vertikální; proč však tomu u žebra tak není a proč 
jest sice orientace kolmo na dlouhou osu žebra avšak v rovině horizontální? 
Uvažujeme-li o této otázce, dojdeme k poznání, že pevnost klenby proti 
zevnímu tlaku jest větší při orientaci trámců v rovině horizontální než by 
byla při orientaci v rovině frontální (vertikální). V posledním případě 
by byla ohebnost chrupavky větší a opačně pevnost její na ohnutí menší 
a proto vyklenutí její do dutiny hrudní neb na venek snazší. 
Proti ohnutí v rovině frontální jest chrupavka žeberní dosti vyzbro¬ 
jena svým tvarem, na průřezu protáhle oválním. Tyč neb ploténka takového 
příčného průřezu se ,,přes hranu" hoření neb dolení nesnadno ohýbá. 
Snazší by bylo ohnutí přes plochu přední neb zadní tedy v rovině horizon¬ 
tální; tu snadnost zmenšuje orientace trámců základní hmoty v rovině 
horizontální. Jest tedy pro ochranu obsahu dutiny hrudníkové výhodnější 
orientace, jaká skutečně existuje t. j. kolmo na dlouhou osu žebra avšak 
v rovině horizontální. Připustiti ovšem dlužno, že touto větší výhodností 
není horizontální orientace vysvětlena do té míry, jako jsme se pokusili 
vysvětliti zevní silou orientaci napříč dlouhé osy. Netřeba dokládati, že 
orientace základní hmoty rovnoběžně s dlouhou osou by činila chrupavku 
ještě ve větší míře ohebnější, kromě toho však tlak, šířící se v chrupavce 
ve směru dlouhé osy, takovou orientaci zabraňuje. 
Dosud věnovali jsme pozornost pouze prostřední vrstvě žeberní chru¬ 
pavky a vysvětlili jsme její architekturu funkcionálně. Druhá vrstva, která 
kolkolem obklopuje vrstvu prostřední, má strukturu houbovitou. Vzhledem 
k okolnosti, že trámce této vrstvy namnoze jsou oblouky, které navzájem 
XI. 
