jest 1800—2500, modul pevnosti na tah 9-25—12-40, na tlak 12-56—16-80 
(Rauber). 
Z toho viděti jest, že jednak pevnost kosti na tlak jest větší než 
její pevnost na tah, jednak že pevnost chrupavky v obou směrech jest 
daleko menší. A sice jest vidno, že pevnost chrupavky na tlak jest devět¬ 
krát větší než její pevnost na tah. Nehodí se tedy chrupavka jako samo¬ 
statná část tam, kde jest nésti značný tah. Rovněž se nehodí za dlouhé 
nosiče, kdež výhodnější jest kost. Vzhledem k uvedeným vlastnostem 
chrupavky a kosti vysvítá, že větší tvorové, žijící na souši, nemohou 
existovati se skelettem chrupavčitým; pouze materiál kostěný umožňuje 
jejich život na zemi. Skelett chrupavčitý pro mnohé vodní živočichy 
ovšem dostačí. 
O fysikálních vlastnostech tkání zvláště podpůrných nalezneme 
souborné kapitoly v knize Triepelově. Chci zde uvésti jen některé 
okolnosti o chrupavce sklovité. 
Použití chrupavky hyalinní v živém těle jest různého.druhu. Použití 
na tah jest uskutečněno ve všech kloubech při tření chrupavek o sebe; 
tah vzniká v povrchních vrstvách chrupavky a jest rovnoběžný s po¬ 
vrchem chrupavky. Velikost napětí tahových není značná, takže sice 
může míti vliv na vytvoření jemnějších struktur, nemůže však způsobiti 
značnější změny tvaru. Dále jest uváděn tah, který způsobují svaly 
na místech úponu na jednotlivé chrupavky hrtanové. 
Častější jest použití chrupavky na tlak. Tomu jsou vysazeny všechny 
chrupavky kloubní. Tlak vzniká jednak napětím svalů, které táhnou 
přes klouby a na ně tlačí, jednak tahem svalů, z něhož jedna komponenta 
pravidelně jako tlak v kloubu se uskutečňuje. V kloubech dolní končetiny 
jest značný tlak, vznikající váhou částí těla výše uložených. 
Tah a tlak jsou zastoupeny při upotřebení chrupavky na zlomení, 
s čímž se shledáváme u chrupavek žeberních, tracheálních, hrtanových. 
Co se týče pružnosti na tah, stojí chrupavka mezi vazivem ela¬ 
stickým, méně pružným a vazivem šlachovým, mnohokráte pružnějším. 
Pevnost chrupavky na tlak jest tak veliká, že poskytuje v živém 
těle desateronásobnou záruku proti rozmáčknutí chrupavky. 
O práci T h o m o v ě, z r. 1907, ve které se pojednává o mecha¬ 
nických příčinách proměny chrupavčitého skelettu v kostěný, referoval 
jsem již v dřívější své publikaci. 
V této práci sděluji výsledky, k jakým jsem došel při vyšetřování 
štěpitelnosti sklovité chrupavky. Štěpitelnost pak jsem vyšetřil u chru¬ 
pavky žeberní, tracheální, u chrupavek hrtanových a chrupavky v pro- 
cessus xyfoideus; veškeré chrupavky pocházely od člověka různého stáří. 
Ke svému zkoumání použil jsem methody, které upotřebil H u 11- 
kran z, aby poznal směr uložení povrchních vrstev v chrupavkách kloubu 
koleního. Hultkranz nej prvé učinil do chrupavky (patelly, dolního 
konce femoru a horního konce tibiae) četné vpichy kulatým sídlem a pak 
XIII. 
