tedy zde konstrukce klenby zcela zřetelně. Chrupavka hlasivková dává 
na zasaženém řezu poznati rovněž klenbovité uspořádání avšak s opáčně 
vypuklým obloukem. 
Obr. 9. konečně jest sagittální řez chrupavkou a částečně kostí 
výběžku mečovitého člověka 20 r. starého. I zde vidíme orientaci puklin 
v chrupavce od předního perichondria k zadnímu a což jest velice pozoru¬ 
hodné, také v kosti na pravé straně obrázku vidíme určitou orientaci 
proříznutých plotének tkáně kostní od předu do zadu. 
Poznali jsme tedy štěpitelnost sklovité chrupavky na různě vede¬ 
ných řezech různých chrupavek dítěte i dospělého člověka a můžeme 
tedy v této štěpitelnosti takto se pronésti. 
Chrupavka žeberní, tracheální, štítová, prstencová i chrupavka 
mečovitého výčnělku jsou štěpitelny na řezech horizontálních a sagittál¬ 
ní ch nikoliv však na řezech frontálních. Štěpitelnost na řezech horizontál¬ 
ních a sagittálních směřuje od jednoho perichondria k druhému v rovině 
horizontální a zaujímá téměř celou řeznou plochu; pouze pod perichondriem, 
a to jest zvláště viděti u chrupavky žeberní, protože jest větších rozměrů, 
zbývají dvě úzounké zóny a sice zevní, štěpitelná rovnoběžně s povrchem 
a vnitřní málo štěpitelná, neb vůbec nic. 
Jest otázkou nyní, co znamenají štěrbiny nebo pukliny, které vzni¬ 
kají při bodnutí jehlou. Napětí, které vznikne ve hmotě chrupavky kolem 
vbodnuté jehly, působí jako tah a způsobí porušení souvislosti hmoty 
chrupavkové v těch místech, kde soudržnost její jest menší než ono napětí; 
porušení ono nastane ve způsobě trhliny. Orientace pak oněch trhlin, 
ukazující směr štěpitelnosti chrupavky, zároveň tedy nám činí zřejmým, 
ve kterém směru jest pevnost chrupavky na tah menší a ve kterém větší. 
U všech zde popsaných chrupavek jest tedy soudržnost v rovinách horizon¬ 
tálních v dlouhé ose menší než v ose dorsoventrální a v rovinách sagittál¬ 
ních ve vertikální ose menší než v ose dorsoventrální. Z toho logicky 
plyne, že pevnost na tlak, který se jeví sekundárně jako tah uchýlený 
o 90°, jest větší v rovinách horizontálních v ose předo-zadní, v rovinách 
sagittálních rovněž v této ose dorso-ventrální. Jinými slovy, zkoumané 
chrupavky sklovité, jako tkáně určené na tlak, zařízeny jsou na snešení 
tlaku, který účinkuje od dvou konců chrupavky (přihlížejíc k řezům 
horizontálním) k jejím částem prostředním. Tento tlak při chrupavkách 
žeberních, které jsou se zřetelem k délce značně široké a vysoké, účinkuje 
hlavně stlačováním jejich součástí, u chrupavek tracheálních a hrtano- 
vých relativně delších však ke stlačování se přidružuje také ohýbání 
chrupavek. Takto účinkujícímu tlaku svou výslednicí se rovná tlak 
účinkující na kterýkoliv bod chrupavkového oblouku neboli klenby chru- 
pavkové při současném upevnění konců neboli krajů klenby. 
Konstruktivní princip popsaných chrupavek se tedy shoduje s prin¬ 
cipem klenby zdivá, kde pevnost na tlak ve směru oblouku jest nej důleži¬ 
tější. Nejpatrněji jest to viděti na horizontálních řezech chrupavkami 
XIII. 
