6 
v přítomnosti se tvořících, nepravidelné zvrstvení; jak dále povstává 
hojné střídání vrstviček jílu s vrstvami písku a že, když v pozdější době 
jsou tyto vrstvy vystaveny silám ovzduší, vrstvičky jílu se vyplavují 
a vyniká jemnější vrstevnatost. Vznik popsaných konkrécí železitých třeba 
přičítá ti prosakující vodě, jež usadila místy v mezerách pískovce železité 
hydroxydy, jež ponejvíce asi dříve rozpustila a odnesla z větrajícího če¬ 
diče (Graber). 
Všimněme si nyní jiného zjevu, jenž zavdal podnět ku pojmenování 
kvádrových pískovců. Jsou totiž prostoupeny dvěma soustavami svislých 
mezer, které stojí navzájem skoro v kolmém směru. Ve spojení s vodo¬ 
rovnými mezerami vrstevními působí, že se pískovec rozpadá v kusy, jež 
lze zhruba oznaČiti jako rovnoběžnostěny . A ježto je zvykem rovnoběžno¬ 
stěny z kamene vytesané nazývati kvádry, přešlo toto jméno na naše 
pískovce. Každý, kdo jen poněkud je obeznámen s průběhem sedimentace 
ve vodách, uzná vznik těchto svislých mezer za zjev druhotný. Na druhé 
straně je jisto, že nevznikly jen větráním, neboť se vyskytují i v lomech 
na skalách čerstvě odkrytých, a tedy nezvětralých, ač ne jako otevřené, 
široké trhliny, nýbrž jen jako úzké rýhy nebo místa menší soudržnosti. 
Již delší dobu převládá o jejich vzniku mínění, poprvé Daubréem 
vyslovené a též experimentálně odůvodněné (s. 251), že vznik jejich je 
v souvislosti s horotvornými zjevy, jak dokazuje souhlas jejich směru s tek¬ 
tonickými čarami oblastí, v nichž se vyskytují. Vznikly pravděpodobně 
nepravidelnými pohyby klesajících ker vrstevních, jež při tom jako by 
byly bývaly krouceny (tamtéž s. 236—40 a 266). I v oblasti Jičínsko-Tur- 
novské jeví se jejich rovnoběžnost s tektonickými čarami význačným 
způsobem. Z měření na mnoha místech konaného jsem shledal, že jeden 
systém tamějších svislých puklin, jenž je v celku lépe patrný, jde směrem 
S 50—65° Z (hora 20—21), druhý, méně zřetelný, S 45—50° V (h. 3). 
Nej bližší velká dislokace, naznačená hranicí mezi permským a křídovým 
útvarem, Železnická flexura, má mezi Rovenskem a Železnicí směr asi 
S 60° Z. 
III. Větrání kvádrových pískovců. 
Účinky větrání chemického a mechanického u kvádrových pískovců 
jsou quantitativně velmi rozdílné. Větrání chemické je porušuje tak ne¬ 
patrně, že ani během geologických dob nepadá Činnost jeho příliš na váhu. 
Křemen a jíl jsou totiž ve vodě nerozpustné, i když tato obsahuje kysličník 
uhličitý. Silněji působí chemické větrání toliko na některé akcessorické 
součástky kvádrových pískovců. Důkazem toho je, že voda ze skulin pí¬ 
skovce na den prosakující obsahuje stopy kyselin, zejména sírové, a na 
chráněných místech vytváří krystallky sádrovce a kamence (Beyer). 
Poněvadž však zmíněné akcessorické součástky jsou obsaženy ve tmelu 
kvádrového pískovce jen ve velmi malém množství, nemůžeme mysleti, 
že by odnášení jich mělo znatelnější účinek na rozpadávání pískovce . Za 
XIX. 
