8 
i na několika místech v Saském Švýcarsku jsem viděl na plochých skalách 
podlouhlé, zaoblené výstupky na způsob žeber, 5—15 cm vysoké. Při¬ 
pomínaly mně skrapy vápencových oblastí. 1 ) Na rozdíl od nich však ne¬ 
vznikly chemickou činností dešťové vody, nýbrž mechanickou, vyplavo¬ 
váním tmelu. Pravděpodobně již Gutbier připadl na správný výklad, 
že jednotlivá hrubší zrnka křemene dala první podnět ke vzniku těchto 
malých vyvýšenin. Vedle tohoto účinku dešťová voda stékající po 
stěnách pískovcových skal jistě též napomáhá v udrobování jednot¬ 
livých zrn. 
Všimněme si ještě, jakou měrou vegetace přispívá k rozrušování 
pískovce. Průkopníky jejími jsou nízké organismy, které se usídlují na 
povrchu skalním. Zanechávajíce po svém odumření látky uhlíkaté a du¬ 
síkaté umožňují existenci vyšších rostlin. Kořeny stromů, které rostou 
na pískovcových plošinách, vnikají do trhlin horniny a rostouce vyplňují 
je úplně, ano někdy i skálu roztrhnou. 
Všecky tyto druhy mechanického větrání trhají a drobí skály pískov¬ 
cové, ale trhliny jsou vždy ve tmelu, nikdy nerozpolťuji zrnek křemene. 
Mohou vésti tak daleko, že se pískovec zase rozdrobí v zrnka, jichž stme¬ 
lením povstal. Zmínili jsme se již, že písek takto vzniklý leckde ve kvá¬ 
drových oblastech nacházíme, ač mnoho ho jistě voda hned po vzniku pryč 
odplaví. Obyčejně se však brzy pokryje rostlinstvem; v prachu, který 
se vyskytuje mezi křemitými zrnky (ta sama o sobě jsou ovšem sterilní), 
nízké organismy rostlinné nacházejí životní podmínky a podobně jako 
na skalách připravují cestu travinám, jejichž kořeny písek poněkud upev¬ 
ňují a brání jeho odnášení větrem a aspoň částečně též dešťovou vodou. 
Sterilní, volně ležící písek jsem viděl jen na několika místech, a vždy jen 
v nevelkém množství, v Teplických skalách a v Saském Švýcarsku. Leží tu 
na úpatí skal, na jejichž stěnách se patrně udrobil a sesypal dolů. Po- 
zoruhodno je, že skalní stěny nad takovými hromadami písku trčící ne¬ 
mají obvyklé našedivělé barvy zvětralých kvádrů, nýbrž jsou žluté, jako 
pískovec na čerstvém lomu. Patrně na drolící se skále nemohou se uchytiti 
ani nízké organismy rostlinné, které dodávají jiným skalám onoho šedého 
zbarvení. 
Vidíme z toho druhou důležitou činnost rostlinstva v oblastech 
kvádrových: Spolu s pískem, kořeny pohromadě drženým, chrání horninu 
před dalším větráním mechanickým. Zvětralá pokrývka, v níž rostliny 
mají kořeny, humus, však bývá na skalách kvádrových tenká, mnohem 
tenčí než na př. u opuky. Kde není písku odjinud sesutého nebo spla¬ 
veného, nýbrž kde je pouze eluvialní, nemívá větší mocnosti než 20—25 cm. 
Jako v eluvialní pokrývce jiných hornin, i v tomto písku nacházíme často 
ještě kompaktní úlomky pískovce, které však následkem menší pevnosti 
této horniny nejsou ostrohranné, nýbrž zaokrouhlené jako oblásky. Po- 
Ů Teprve později jsem zvěděl, že totéž srovnání učinil již Gutbier (58—60), 
XIX. 
