11 
stěny svislé, v dolejší však obyčejně se připojuje k nim mírnější svah, 
po němž bývají roztroušeny větší i menší balvany pískovcové. Na celé 
řadě umělých zářezů v takových svazích mohl jsem konstatovati, že se 
skládají z hrubších i drobnějších úlomků, se strání a plošin nad nimi spad¬ 
lých, po případě též větrem sfouknutých. Tento sypký materiál ovšem se 
nemůže držeti pod úhlem tak velkým, jako kompaktní stěna skalní, a tím 
vzniká ohyb ve stráni rokle. Nápadný bývá rozdíl, když přejdeme z oblasti 
pískovcové do jiné, kde převládá na př. opuka. Údolí hned se rozšiřují 
a stráně jejich stávají mnohem povlovnějšími. 
Častěji můžeme v pískovcových oblastech viděti formy, jež pravdě¬ 
podobně 'představují různá stadia ve vývoji roklí. Na příkrých svazích 
tamějších vyvýšenin, kde skály tvoří rozsáhlé amfiteátry, můžeme po¬ 
zor ováti užší neb širší zářezy, které se již svým směrem jeví jako svislé 
mezery, o nichž jsme dříve mluvili, větráním a proudy dešťové vody roz¬ 
šířené. Vídáme též, jak se tyto zářezy spojují nebo křižují s jinými, k jejich 
směru kolmo stojícími, jak to souhlasí se dvěma soustavami trhlin, (tab. 
II., 1). Patrně tu máme před sebou zárodky roklí. Když některý takový 
zářez svou vhodnou polohou upoutá k sobě větší proud dešťové vody, 
zvětšuje se a zpětnou erosí zasahuje dále do nitra vyvýšeniny. Ve mnoha 
případech asi též řícení balvanů se stěn přispívá k jeho rozšíření. Protože 
však jen občas tu proudí voda, (při velkých deštích a tání sněhu), není 
spád jejich vyrovnán, nýbrž zůstává velmi příkrý. Císařskou chodbu s je¬ 
jími krátkými pobočkami, jejichž podloha se vesměs příkře skláni k ústí, 
lze uvésti jako příklad tohoto pokročilejšího stadia. Teprve když stále 
tekoucí potok proudí některou roklí, její spád se zmírní. 
Myslím, že tímto způsobem lze jedině vysvětliti existenci Četných 
a hlubokých roklí v kvádrových oblastech , na niž nebyl, pokud vím, dosud 
nikdy položen náležitý důraz. 1 ) Dvě soustavy puklin je prostupující po¬ 
skytly větrání a dešťové vodě vhodná místa k útoku. Ale rokle v nynější 
své podobě jsou z největší části dílem vody. To dosvědčuje uspořádání 
roklí, jež tvoří pravidelnou síť toho způsobu, že menší z nich ústí do větších, 
jako vídáme u vodních toků. Spád jejich je stejnosměrný, až na malé 
výjimky, jež lze snadno vysvětliti druhotnými příčinami, jako sřícením 
balvanů na dno roklí. 2 ) Domněnce o vzniku roklí z puklin zdánlivě od¬ 
poruje okolnost, že vždycky směr obou nesouhlasí. Pozoroval jsem to 
v Prachovských skalách a Petrascheck totéž uvádí o skalách Adrs- 
bašsko-Teplických (s. 613). Ale myslím, že to není vážná námitka. Rokle 
Ú Rathsburg (s. 162) uvádí jako možnost, že četné rokle v některých 
částech Saského Švýcarska byly vytvořeny v dobách (ledové), kdy bylo více vody. 
Ale pak by něco podobného muselo existovati též v oblastech jiných hornin, čehož na¬ 
prosto není. 
2 ) Velká Hej šo vina je rozryta chodbami, jež jsou na obou stranách slepé. 
Loziňski (s. 11) to asi správně vysvětluje tak, že vznikly ze svislých mezer 
větráním, bez spolupůsobení tekoucí vody. 
XIX. 
