12 
patrně namnoze vznikají z puklin, které neležely v jedné čáře, nýbrž byly 
spojeny puklinami příčnými. Při rozšíření rokle namnoze tato původní 
stavba byla zahlazena, ale přece jako upomínku na ni častěji vídáme, jak 
roh kvádrové partie přesahuje do rokle. Jiné rokle pak se ohýbají více- 
kráte v pravých úhlech, což je zřejmým dotvrzením právě vyslovené my¬ 
šlenky. 1 ) Někdy též vržení určila směr roklí. 
Příkré stěny v hořejší části roklí jsou dokladem, že oplachování jejich 
destovou vodou není příliš intensivní z důvodů výše naznačených (s. 7.). V tom 
je shoda s oblastmi vápence, v jehož trhlinách se rovněž voda ztrácí. I horní 
závěr roklí bývá stejně příkrý. Často jdouce po plošině pískovcové staneme 
nenadále nad stěnou spadající 20—30 m hluboko ku podloze rokle, jež má 
tu svůj horní konec 2 ) V tom připomínají tyto rokle poněkud suchá ko¬ 
ryta (wadi) pouští. 
Budiž řečeno ještě několik slov o svahu ssuti u paty sten. Jsou to 
podobné haldy, jaké nacházíme, ovšem v rozměrech mnohem větších, 
ve velehorách. Zpravidla je podle stěn tolik ssuti rovnoměrně nahroma¬ 
děno, že se haldy táhnou souvisle po celé délce jejich, jsouce nahoře skoro 
přímočárně omezeny. Jen výjimkou jsem pozoroval kužely od sebe od¬ 
dělené, zvláště pěkně ve Weberschlúchte, na s. od Převyšské brány v Saském 
Švýcarsku. O velkých haldách v této krajině dokázal Hettner ( a , 
s. 299), že často obsahují jádro z pevného pískovce, ale nevím, platí-li to 
též o některých, vesměs menších v oblasti Jičínsko-Turnovské; sám jsem 
nikdy něco podobného nepozoroval. 
Skalní partie mezi roklemi mívají nejrůznější rozměry a obrysy. 
Povrch jejich bývá zpravidla plochý, mnohem řidčeji, a to, pokud vím 
jen v Saském Švýcarsku, se vyskytují homolovité vrchy, korunované 
skupinou kvádrů, jež živě připomínají zříceniny hradní. Pískovcová 
plošina nepřechází však v boční stěnu zpravidla ostrou hranou, nýbrž 
plochou, zakulacenou působením atmosferických činitelů. Denudace na 
plosinách chráněných rostlinstvem postupuje pravděpodobně velmi po¬ 
malu. Stává se sice na plochách poněkud skloněných, že tenká, zvětralá 
pokrývka, která lne méně ku podlaze než u hornin hlinitě větrajících, 
klouzá pomalu dolů; z Prachovských skal jsou mně známy dva takové 
případy. Ale jiný způsob denudování, v jiných horninách, jak se zdá, 
značně rozšířený a Gotzingrem podrobně popsaný, totiž slézání 
ssuti, je při mělkosti zdejší půdy sotva myslitelný. 
Za to na srázných okrajích plosin vídáme Četné doklady, že denudace 
rychleji postupuje; k takovým dokladům náležejí zejména osamělé skalní 
Ú Salamon na základě prací svých žáků ve Falckém Lese došel k názoru, 
že tamější svislé pukliny, zcela podobné našim, měly rozhodující vliv při tvoření údolí. 
2 ) Mladá údolí též v oblastech jiných hornin mívají srázné stěny. Avšak v na¬ 
šem případě ukazuje okolnost, že v kvádrových oblastech jsou srázné stráně údolní 
zjevem všeobecným, v sousedních oblastech řídkým, že se jedná o zjev způsobený 
vlastnostmi horniny a ne stadiem vývoje. 
XIX. 
