13 
pilíře, často velké výše. Někdy jsou široké, podobné domům, jindy štíhlé, 
věžovité. Nezřídka nabývají bizarních tvarů, které jsou nej známějším a pro 
laika nej zajímavějším rysem kvádrových oblastí. V Jičínsko-Turnovské 
oblastí nej častěji mívají půdorys elliptický, jsouce protaženy jedním směrem, 
od z. k v. Patrně třeba to přičítá ti větší hojnosti a intensitě svislých mezer 
tohoto směru. V Adrsbašských skalách mívají půdorys více kruhovitý. 
Tyto pilíře, které stojí jako přední stráže před rozsáhlejšími plošinami, 
pískovcovými, jsou zbytky dřívějšího většího rozsahu těchto plosin a lze 
pro ně užiti v Alžírsku obvyklého názvu svědecké skály. Popsali jsme 
výše, jak větrání a dešťová voda rozšiřují svislé pukliny, čímž bývají 
kusy plošin isolovány a jeví se nám jako právě popsané pilíře. Daleko 
pokročilé stadium takového pochodu ukazuje Přivišín, jenž je již úplně- 
rozkouskován v řadu skalních ,,domů“. Taková osamělá skaliska bývají 
ovšem ze všech stran větráním napadána a proto se zmenšují poměrně 
rychleji než souvislá stěna skalní, která hlavně jen s jedné strany je mu 
vystavena. Původně úzké štěrbiny mezi jednotlivými vrstvami šíří se 
při tom Často tou měrou, že svrchní část pilíře vypadá jako balvan na 
vrcholu spodní části položený. 
V. Morfologický vývoj oblasti Jičínsko-Turnovské. 
Nelze pochybovati, že zdejší vyvýšeniny pískovcové nyní údolími 
oddělené původně spolu souvisely. Když před začátkem senonské doby moře 
opustilo Cechy, oblast Jičínsko-Turnovská poskytovala nejspíše podobný 
obraz, jako nyní východní část Pádské nížiny, byla úplnou rovinou. Ne¬ 
rovnosti, které nyní nacházíme, byly způsobeny v pozdější době. Bylo 
by zajímavo věděti, jak mocné asi bylo původně souvrství pískovců 
a slínů, ale nedostává se nám k tomu spolehlivých dokladů. Ani 
o nej vyšším obzoru nynějším nevíme bezpečně, je-li vůbec nej vyšší 
vrstvou, v českém křídovém moři usazenou, aneb byly-li ještě vyšší de- 
nudací odstraněny beze stop. Zahálka sice dokazuje (s. 95, 104 a 115), že 
sliny zachované pod čedičovými homolemi Mužského, Vyskře a Trosek 
jsou stejného věku s nej mladšími vrstvami křídovými v Čechách nale¬ 
zenými, ale při nedostatku zkamenělin není přece všechna pochybnost 
vyloučena. 1 ) Ostatně i tehdy, je-li Zahálkova domněnka správná, je možno, 
že jíly byly původně mocnější. V době vulkanické činnosti, která vytvo¬ 
řila čedičové homole naší oblasti a již podle analogie s Českým Středohořím 
můžeme klásti, aspoň z největší části, do svrchního oligocénu (Hibsch), 
ležel povrch zemský jistě značně výše než nyní. Hlavním svědectvím toho 
je právě zmíněňý slin, pod ochranou čedičových homolí zachovaný. Bylo 
Ú Na severovýchodním svahu Vyskře ve výši asi 430 m, tedy značně vysoko nad 
povrchem slinu, jsem nalezl pískovcovou kru, kterou asi též Fric viděl (c, s. 36); tím 
se vysvětluje „omyl", který mu Zahálka vytýká (s. 165). Je ovšem možno, že tento 
pískovec nebyl původně uložen nad slínem, nýbrž z jeho podloží čedičem vyzdvižen. 
XIX. 
