23 
kde se nachází největší množství volného písku, jaké jsem kdy v kvá¬ 
drových oblastech viděl. Ačkoli několik dní před tím nepršelo a vál vý¬ 
chodní vítr, který je tam nej příznivější zvedání písku, přece se ani zrnko 
písku nehnulo. 1 ) Můžeme z toho souditi, že formy eolického původu jsou 
u nás poměrně vzácné. 
Je možno přece některé formy připisovat i činnosti větru? Odpověď 
na tuto otázku není snadná. Nejlépe zjištěná a nej typičtější známka jeho 
činnosti, ohlazené plochy, jako u známých hranců, se tu nikde nevysky¬ 
tují; pískovec ovšem svým složením není jejímu vyvinutí a zachování 
přízniv. Beck přičítá jí jiné formy z lokality Schrammtor právě uvedené, 
totiž dutiny oválního tvaru, navzájem oddělené sloupky v podobě pře¬ 
sýpacích hodin. Dokládá však sám hned, že i normální větrání může 
takové formy vytvořiti, když rozdělení tmelu v pískovci j e tomu příznivé. 
Pokud se týče mřežování, soudí Bec k, že je větrem ničeno a ne tvořeno 
(s. 545) 2 ). Z oblasti Jicínsko-Turnovské neznám jediného místa, kde by bylo 
lze s takovou aspoň jistotou jako ve Schrammtoru mluviti o formách 
eolických ; jsou-li tu vůbec, jsou jistě výjimkami. 
Dosud jsme mluvili více o vzniku mřížek a voštin, zbývá ještě při- 
hlédnouti ke tvoření hlubších děr a výklenků. Bohatství tvarů, jež tu na¬ 
cházíme, mne přivedlo na myšlenku, že se asi nejedná jen o jeden způsob 
vzniku. Soudil bych na tyto případy: 
1. Mezery vrstevní, vzniklé vyplavením hlinitého mezivrství, se 
zvětšují. Vytvářejí se tím podlouhlé výklenky, jejichž tvar připomíná 
lidské oko neb obočí. Dalším vývojem z nich pravděpodobně vznikají 
výklenky, jichž výška je větší než šířka. 
2. Rourkovité dráhy vodní se rozšiřují, vznikají nejprve výše popsané 
rourky o světlosti 2—3 cm, pak i rozsáhlejší výklenky. Podoba otvoru 
v tomto případě je kruhová neb elliptická. 
3. Množství tmelu se mění méně rychle než u mřížek, proto normální 
větrání dává vznik větším děrám. Tvar otvoru v tomto případě může 
býti velmi různý. 3 ) 
Ů Pan prof. Purkyně mne upozorňuje, že zimní období bývá u nás bohatší na 
pískové vánice, což je vysvětlitelno tím, že zima je u nás obdobím poměrně suchým. 
2 ) De Martonne předvádí obrázek (tab. XXXII. B), kde vidíme na 
zříceninách Beaux v Provenci dutiny velmi podobné miskovitým v našich pís¬ 
kovcích a ve vysvětlení praví, že byly vyryty mistralem a podobají se formám na 
skalách pouští. Je to zajímavé tím, že se jedná o případ z podnebí, pokud se týče 
vlhkosti podobného našemu. Bohužel nepodává auktor vysvětlení, proč je pokládá za 
dílo větru (exposice?). 
3 ) Frič [a s. 9 a násl.) poukazoval ještě na jiný možný způsob vzniku po¬ 
dobných děr, totiž z mořských hub. Petrascheck však podotýká (s. 616), že již 
tvar děr ve kvádrech Adrsbašských a Teplických nelze uvésti v soulad s takovýmto 
způsobem vzniku, a já podle všeho, co jsem po té stránce viděl, mohu s tím jen sou- 
hlasiti. Frič ostatně opírá svoji domněnku jen o nález křemitých jehlic z hub 
v opuce u Chocně ( b , s. 55); lze sotva pokládati za správné, když bez dotvrzení 
dalšími nálezy přenáší tento výklad i na pískovce a dalekosáhle jej sevšeobecňuje. 
XIX. 
