2 
tvoří až dosud souhrn našich vědomostí o fauně jezera. Fantastické roz¬ 
měry a hloubku 20 m (!) udává pro jezero Mochel. 9 ) Zcela krátké 
líčení jezera nalezneme u W i 11 k o m m a, 10 ) jenž patrně jezero sám 
navštívil. V té době bylo jezero podle břehů velmi bažinaté a také uprostřed 
jezera nalézala se velká plocha rákosí. Břehy byly již patrně upraveny, 
neboť Willkomm mluví zde o lávkách. Nové mapování vojenského ústavu 
geografického ve Vídni bylo tu provedeno r. 1878 a nová mapa spe¬ 
ciální 11 ) vydána na jeho podkladu r. 1882. Nalezneme na ní pro jezero 
nadmořskou výšku 1096 m. Časově následuje lesní mapa 12 ) zdejšího 
panství hohenzollernského s nadmořskou výškou jezera 1080 m a o rok 
později cestovní průvodce Řivnáčů v, 13 ) jenž přejímá údaje Willkom- 
movy, redukuje však značně plochu jezera. Bayberger 14 ) sám na 
jezeru nebyl, zaznamenává však o něm, že lesníci zdejší nestaví jej na 
roveň ostatním jezerům šumavským. Z řady různých turistických prů¬ 
vodců uvádíme jenom největšího Detterov a, 15 ) v němž nalezneme 
nesmyslně velké číslo pro hloubku jezera. Teprve po dosti dlouhé řadě let 
objevuje se tu nový badatel — dr. P. Wagner. 
Při návštěvě 14. srpna 1896 zastihl Wagner jezero na nejnižším 
stavu, neboť právě tehdáž bylo za účelem lovu pstruhů úplně vypuštěno, 
takže jenom v části u odtoku nalézala se louže ne více než 0*75 m hluboká. 
Celé ostatní dno jezera mohl tu Wagner spatřiti a právě proto jest tento 
první a jediný popis jezera Laka zajímavým. 
Wagnerovi děkujeme první petrografické poznámky o březích jezera, 
jakož i poznámky o teplotě přítoku, odtoku a hladiny jezerní a také na 
základě mapy katastrální skizzu jezera v měřítku 1 : 5000 doplněnou za¬ 
kreslením ostrovů podle tehdejšího stavu. 
Já sám věnoval jsem výzkumu Laka hlavně dny 25. až 27. července 
1907, při čemž jsem provedl obdobná měření jako na ostatních jezerech šu¬ 
mavských. Zúčastnili se při tom p. assistent Maule, p. Kracík a p. učitel 
Erhardt ze Sušice. tJčinně podporovali nás p. farář Ivan Soukup z Hůrek 
a p. revírník Weiss tamtéž. Ještě dvakráte navštívil jsem toho roku jezero 
a sice 13. a 27. srpna. Také v létech následujících zastavil jsem se někdy 
na jezeru. Z těchto návštěv uvádím zvláště onu 10. září 1910 s p. lesním 
Broncem a koncem září 1913 s menší exkursí posluchačů. 
9 ) Mochel, Průvodce na trati Plzeň-Eisenstein-Deggendorf. Plzeň 1878. 
10 ) Willkomm M., Der Bohmerwald. Prag 1878, p. 12 a 14. 
u ) Spezialkarte der Osterr.-Ungar. Monarchie. Z. 9 C. VIII. Eisenstein und 
Viechtach. 1 : 75.000. 1882. Sekce původního mapování Z. 9 C. VIII, SO. 1 : 25.000. 
12 ) Kartě der Forstverwaltungsbezirke Bóhmisch-Eisenstein, Deffernik-Hur- 
kenthal u. Bayer. Eisenstein. gez. v. J. Stehlik im J. 1881. M. 1 cm — 331'20m. 
13 ) Řivnáčův Průvodce po král. Českém. Praha 1882. p. 585. 
14 ) Bayberger F., Geographisch-geologische Studien aus dem Bóhmerwalde. 
Gotha 1886. p. 36 a 37. 
15 ) DettePs Illustrierter Fúhrer durch den unteren Bayer- u. Bohmerwald 
mit Můhlkreis. II. Aufl. Deggendorf 1906. I. Bd., p. 347. 
XX. 
