3 
kolem maxima není náhlý, ale je zajímavo, že není k maximu symetrický. 
Tak Aquaridy začnou se objev ováti již od 1. května a přestávají krátce 
po 6. květnu, ačkoli se Země dráze komety ještě přibližuje. Rovněž Orio- 
nidy objevují se v době od 17. října až skoro do konce října. Nápadné 
jest, že maximum nepadá doprostřed těch dob. U Orionid mohli bychom 
to v^ysvětliti velikou vzdáleností Země od dráhy komety před 18. říjnem, 
ale u Aquarid tento výklad připustí ti nelze. Kdyby meteoritů ubývalo 
směrem od maxima na obě strany stejnoměrně, objevovaly by se mnohem 
delší dobu po 6. květnu než před 6. květnem, neboť se Země dráze komet 
po 6. květnu ještě blíží. Z toho můžeme souditi, že meteoritů ubývá 
směrem od maxima k Slunci ponenáhlu, kdežto směrem od Slunce velmi 
rychle, jak viděti na obr. 3., který udává rozdělení drah meteoritů v řezu 
vedeném průvodičem kolmo k ro¬ 
vině dráhy komety; tečkované čáry 
naznačují průchod Země rojem 
v jednotlivých průřezech. 
Tím jsem naznačil tvar roje 
v blízkosti míst, kde potkává Zemi. 
Z výsledků odvozených v předešlé 
práci lze však souditi také na tvar 
roje podél dráhy. 
Dle pozorování jsou souřadnic 
\ I / 
i®: 
/1 \ 
O- 
Hadi u s vektor _ . - , :-v gy 
e radiantu 
2*i.X '% 
i&r 
Obr. 3. 
AR 3 
Aquarid: 6. květen 338° — 2°, 
Orionid: 19. říjen 92° -f 15°. 
Výpočtem obdržel jsem souřadnice radiantu 
Aquarid: 6. květen 336-2° + 0-6°, 
Orionid: 19. říjen 92-7° + 19-8°. 
Kdežto v rektascensi jeví se rozdíly malé (+1-8° a —0-7°), jsou 
rozdíly v deklinaci nápadnější (—2-6° a —4-8°). 
Výpočet souřadnic radiantu byl tu proveden za předpokladu, že 
meteority v roji běží parallelně s dráhou komety, t. j. že meteority potká¬ 
vající Zemi mají směr jako kometa v bodě tomu místu na dráze zemské 
nej bližším. Kdyby tento předpoklad byl splněn, měl by roj na základě 
toho, co bylo nahoře dokázáno, tvar obruče a dráha každého jednotlivého 
meteoritu běžela by stále rovnoběžně s dráhou komety. To však ne¬ 
odpovídá skutečnosti, neboť meteority běžící nad nebo pod dráhou komety 
musí se nutně pohybovati v rovinách k rovině dráhy komety skloněných 
a průsečnice všech těchto rovin procházejí Sluncem. Než v první práci 
byl tento předpoklad nutný a úplně by byl pro naši úlohu dostačoval 
udávaje průměrný směr meteoritů Zemi potkávajících, kdyby uzlové body 
drah jednotlivých meteoritů byly po celé dráze komety stejnoměrně roz- 
l* 
XXI. 
