5 
Co jsme svrchu odvodili jen přibližnou úvahou, pokusíme se do- 
ložiti počtem. Vypočítejme souřadnice radiantu Aquarid a Orionid za 
předpokladu, že dráhy meteoritů jsou shodné ellipsy s dráhou komety 
Halleyovy, a že roviny těchto drah tvoří svazek, jehož osou jest spojnice 
perihelu s afelem komety. Tento předpoklad velmi blízce odpovídá tomu, 
co jsme nahoře o tvaru meteorického proudu dokázali: Uzly drah me¬ 
teoritů s dráhou komety padají do perihelu a afelu komety a meteority 
vyskytují se v největším množství na obou stranách dráhy komety skoro 
kolmo k rovině dráhy. 
Otočením dráhy komety kol osy SP (obr. 2.) povstane rotační 
ellipsoid. Na povrchu tohoto ellipsoidu v pásu rozkládajícím se po obou 
stranách dráhy komety a zúžu jícím se směrem k afelu a perihelu jsou 
rozloženy dráhy většiny meteoritů. Ellipsoid protíná dráhu zemskou ve 
dvou bodech. Nalezením těchto bodů, ovšem jsou-li dráze komety dosta¬ 
tečně blízko, obdržíme doby, kdy se meteority objevují v největším 
množství. 
Jsou dány elementy dráhy 
komety 
o, £1, i , (p), a , e 
a elementy dráhy meteoritů 
Zemi v určitém bodě její dráhy 
potkávajících budtež 
®', i', (: P), e- 
Když do rovnice dráhy 
komety (obr. 6.) 
P 
y = --- 
1 + e cos cp 
dosadíme za v vzdálenost Země 
od Slunce v místech, kde meteority Zemi potkávají, jest cp pravou ano¬ 
málií bodu ellipsy, který při jejím otáčení kolem osy SP padne na 
dráhu zemskou. Pak 
p — r 
cos cp = -—— 
r e 
(i) 
Do kterého kvadrantu patří <p, rozhodneme následovně. Má-li kometa 
periheí nad rovinou ekliptiky, musí býti nutně pro uzel 
výstupný sestupný 
cp § 180° (p g 180° 
Je-li perihel komety pod ekliptikou, jest tomu naopak. 
Vzdálenost perihelu od uzlu 
o' = 360° — cp | 09' = 180° —cp . . . (2) 
XXI. 
