7 
Pro á x == ú 2 , a x — a 2 t. j. tutéž hvězdu pozorovanou v digressi vý¬ 
chodní a západní degeneruje formule (6) na 
cos á cos á 
cos op = -- 7 -- = —.-, 
. D sin a 
sm — 
A 
což ad 2. již udáno. 
Differencujme nyní rovnici (6) považujíce za proměnlivé všechny 
v ní obsažené veličiny 
bude tu 
sin 2 D cos 2 cp = cos 2 á x -f cos 2 ď 2 -f 2 cos á ± cos d 2 cos D 
(cos D cos 2 cp + cos cos d 2 ) d D — 
cos 
. ~ sm á, 4- sm ch cos cos D , . 
= cos cp sm cp sm D a cp - - - - - ; —=-^- d o, 
T sm D 
cos d 2 sin d 2 + sin d 2 cos cos D 
aneb po snadné úpravě 
d D = tg cp (tg ířj + tg #2) d tp 
sin ó\ 
cos a 1 cos cp 
sin D 
d á-, 
dá. 
sin dc 
cos a 2 cos cp 
dá, (7) 
což je fundamentální rovnice differenciální pro zlepšení výšky pólu resp. 
pro zlepšení deklinace (místa hvězdy). 
I. Nechť jedná se o měření šířková. Pak je v (7) d cp odvisle pro¬ 
měnnou. 
Všimněme si především významu d D. Předpokládáme-li, že šířka 
známa přibližně, a že vypočteme s touto přibližnou hodnotou konstanty 
rovnice, pak udává d D rozdíl mezi měřeným rozdílem digressních azi- 
mutů D a mezi rozdílem týchž (a 1 + a 2 ) jak plyne ze supponovaného cp. 
Každé měření azimutální dáno — jak z theorie altazimutu resp. 
theodolitu známo 
Ai ~Li-\-i 1 co>g z c cosec z s 1 cosec z 
kdež značí L x čtení horizontálního kruhu, i sklon horizontální osy, c kollimaci 
dalekohledu, s rozdíl šroubový mezi vláknem pohyblivým a pevným, pro 
nějž kollimace platí. 
Pokud se týká znamení, visí toto od příslušných poměrů. V případě 
Strassburgského altazimutu pokračovalo Čtení azimutů ve smyslu astro¬ 
nomickém od jihu přes západ, sever a východ dokola, míněné veličiny 
vztaženy byly na konec osy, na němž umístěn byl dalekohled, znamení 
hořejší platila pro dalekohled v právo (FR), což značíme v dalším po¬ 
let cu I na rozdíl cd polohy II (FL) dalekohled v levo. 
Je tedy d D dáno 
d D = A j — A 2 — (íí| -f* # 2 ) • 
XXVIII. 
