14 
30 ° 
35 ° 
40 ° 
45 ° 
50 ° 
55 ° 
60 ° 
65 ° 
70 ° 
41 ° 
0-20 
0-17 
0-13 
0-07 
42 ° 
0-19 
0-16 
0-12 
0-05 
43 ° 
0-16 
0-15 
1*10 
0-03 
44 ° 
0-15 
0-14 
0-09 
0*02 
45 ° 
0-14 
0-12 
0-07 
46 ° 
0-13 
0*11 
0-06 
47 ° 
0-12 
0-10 
0-04 
48 ° 
0-11 
0-09 
0*03 
49 ° 
0-10 
0-07 
0-01 
50 ° 
0-09 
0-06 
51 ° 
0-08 
0-05 
52 ° 
0-07 
0-04 
53 ° 
0-06 
0-02 
54 ° 
0-05 
0-01 
55 ° 
0-04 
56 ° 
0*03 
57 ° 
0-02 
58 ° 
0-02 j 
59 ° 
0-01 
60 ° 
4. Vliv chyb děleného kruhu a proměnlivosti azimutu dán je tento¬ 
kráte relací 
d ý — js in (ď + <p) sin (ď — y) 
2 sw d 
Tabulka udaná v následujícím poučuje o velikosti měn azimutu 
digresse pro měnu deklinace o 1". Jako ad 4. I. je citlivost v případě 
hvězd zenitových enormní, tak př. pro cp = 50°, ó — 50° 20', dává vý¬ 
chylka v deklinaci 0-1" celou 1" v azimutu. Jinak lze též říci, každý koeffi- 
cient tabulky násoben dvěma udává, kolikrát zmenší se chyby děleného 
kruhu. 
Na rozdíl od 4. ad I. jest zdůrazniti, že citlivost neomezuje se na 
úzký pruh hvězd blízkých zenitu, nýbrž týká se (v míře arci zmenšené 
směrem k pólu) všech hvězd, pro něž d > cp. 
Koefficient příslušný neklesá nikde pod 1, t. j. měření je všude 
možné a chyba dělení ztlumí se v případě nej nepříznivějším na 1 / s , jedná-li 
se o touž hvězdu. 
Lze tedy říci, že měření azimutů v digressi daleko lépe se hodí k určení 
deklinačním nežli šířkovým. 
Odtud dedukujeme arrangement takových měření totéž, co ad I. 
Vyberou se dvě hvězdy, jedna známé, druhá neznámé deklinace, 
které brzy po sobě vstupují do digressi a užije se ideálního způsobu A) 
bud po vzoru methody Horrebow-Talcott B ) neb dle vzoru Struveho 
měření v prvním vertikálu. 
XXVIII. 
