20 
určena poloha dolního pólu a přilehlé k němu části, celkem asi čtvrtina 
celkového objemu sleziny. Ostatní asi tři čtvrtiny sahají kraniodorsálně 
od ztemnění. Výsledek zdařilý co do určení dolního konce sleziny. 
Případ c. 16 (obr. 16.). 
Ztemnění uzavřené tvaru ellipsového sahá od dolního okraje VIII. 
žebra do X. mezižebří. Ve vypraeparovaném okénku jsou: a) slezina, ve 
ventrální části okénka omentem krytá, ostatně volná, b) v VIII. mezižebří 
při kraniálním okraji okénka úzký pruh fundu žaludečního. To, co jest 
v okénku ze sleziny viděti, jest extremitas inferior sleziny a segment 
středního jejího oddílu, celkem asi čtvrtina celého objemu. Dolní pol 
sleziny vyklepán správně, ventrální část předního jejího okraje jakož 
i ventrální část okraj e zadního s nevelkou chybou, ostatní však slezina táhne 
se mimo ztemnění, dorsálně od okénka, představujíc asi tři čtvrtiny celého 
objemu. Co do určení polohy dolního konce je tedy výsledek zdařilý. 
Případ c. 17 (obr. 17.). 
Perkutováno po insufflaci plic. Ztemnění uzavřené tvaru kruho¬ 
vitého, se vzdáleností od jehly č. 1 k jehle č. 4 šest cm\ prostírá se ze VII. 
mezižebří k hornímu okraji X. žebra. Okénkovou methodou zjištěno, 
že v oblasti ztemnění jsou ve směru shora dolů podle sebe uloženy: 
a) dolní okraj plic, b) omentum, c) polokruhovitý výsek sleziny z krajiny 
jejího dolního pólu a předního okraje. Ostatek sleziny táhne se jednak 
kaudálně jednak dorsálně od ztemnění. Poklepem vystihnuto nanejvýš, 
jak daleko zůstává dolní pol sleziny od čáry kostoklavikulární resp. od 
oblouku žeberního. Jinak jest výsledek nezdařilý. 
Případ c. 18 (obr. 18.). 
Perkutováno před insufflaci plic a po ní, vztah mezi ztemněním 
a slezinou sledován jen vzhledem ke stavu po insufflaci plic. Ztemnění 
uzavřené ve formě kruhu prostírá se před insufflaci plic (čárkováno) od 
horního okraje VIII. k hornímu okraji X. žebra, po insufflaci (křížkováno) 
XXX. 
