23 
plic, pod ní omentum pokrývající kontrahovaný žaludek a kontrahovanou 
flexuru coli lienalis; nad dolní periferií okénka v zadní jeho části táhne se 
úzký pruh předního okraje sleziny až k dolnímu jejímu pólu. Jinak jest 
slezina uložena kaudodorsálně od ztemnění; vyznačuje se tím, že jest její 
dolní konec velmi úzký, jazykovitý. Celkový výsledek naprosto nezdařilý. 
Případy studované methodou C. 
Případ č. 25 (obr. 25.). 
Ztemnění nazad otevřené; tam, kde se otvírá, jest 4-5 cm široké; 
sahá od středu VITI. k hornímu okraji XI. žebra; je vzdáleno od oblouku 
žeberního 7 resp. 8 cm. V oblasti ztemnění shledáno: a) ventrálně omentum, 
b) dorsálně slezina. Ze sleziny zasahuje do ztemnění dolní její část, a to 
tak, že přední okraj jest uvnitř ztemnění, jsa od jeho hranic oddělen 
svrchu zmíněným pásem omenta, zadní pak okraj jest mimo ztemnění. 
ale jest určen dobře s nepatrnou jen odchylkou; také Milznierenwinkel 
jest určen s nepatrnou odchylkou. Celkem tvoří vyperkutovaná část 
sleziny něco více než třetinu celé facies diaphragmatica; ostatek sleziny 
jest uložen dorsokraniálně od ztemnění. Obrázek ukazuje také poměr 
sleziny k m. sacrospinalis. Zdařilým možno nazvati výsledek jen, pokud 
jde o určení úhlu mezi slezinou a ledvinou a přilehlé části zadního okraje 
sle iny až k dolnímu pólu. 
Případ c. 26 (obr. 26.). 
Ztemnění nazad otevřené sahá od horního okraje IX. k hornímu 
okraji XI. žebra. V oblast ztemnění jest zaujata dolní část sleziny až 
na samotný pol, který jest vytažen v uzounký jazyk a leží ventrálně od 
ztemnění, a až na přední okraj, který probíhá něco málo nad ztemněním. 
Milznierenwinkel jest kladen poklepem více nazad, než kde vskutku jest. 
Slezina táhne se ještě hluboko kraniodorsálně za ztemnění směrem k pá- 
XXX. 
