26 
okraj, který zasahuje až pod dolní okraj XII. žebra. Slezina jest tu zase 
stlačena játry dolů, podobně jako v případě č. 29. Dorsální část sleziny 
sune se kraniodorsálně pod játra. Tato sahají v hloubi, v klenbě brániční 
téměř k jehle ě. 1. Tím způsobem hluboké, podle methody Edlefsenovy 
určené ztemnění pochází od jater. Vzhledem ke slezině jest celkový vý¬ 
sledek nezdařilý. K úsudku o methodě Edlefsenově se případ nehodí pro 
komplikaci se zvětšenými játry. 
Případ c. 32 (obr. 32.). 
Perkutováno podle methody Edlefsenovy. Ztemnění nazad otevřené; 
sahá od horního okraje VIII. k hornímu okraji XI. žebra. Z celého ztem¬ 
nění má okrsek ohraničený jehlami č. 1, 5, 6 představová ti hluboké ztem¬ 
nění slezinné, ostatek ztemnění povrchní; čára spojující jehly č. 1 a 5 
má určovati průběh dolního okraje plic. Po praeparaci je viděti, že se 
prostírají plíce mnohem níže, než bylo poklepem stanoveno, zasahujíce tak 
do oblasti ztemnění povrchního; v dolní části této 
oblasti lze pod okrajem plic viděti: a) v předu omen- 
tum, b) vzadu slezinu. Slezina malá: d — 9% cm , 
š = 5 cm, tl = 2 cm, jest celá zavzata do ztem¬ 
nění ; zasahá dolním polem tam, kde přechází 
v obrazci poklepovém ventrální okraj ztemnění 
v kaudální, a prostírá se odtud mezi dolním okra¬ 
jem IX. a dolním okrajem XI. žebra směrem kra- 
niodorsálním pod plíce, nedosahujíc jehly č. 5. Je 
tedy z ní poklepem s malou — úchylkou určen 
zadní okraj dolní části, zcela dobře je pak určen 
Milznierenwinkel; také vztah k čáře kostoklavi- 
kulární jest poklepem vystižen. Hluboké ztemnění naprosto nesouhlasí 
s rozlohou horní části sleziny; v oblasti ohraničené jehlami č. 1, 5, 6 vůbec 
totiž sleziny není; jehla č. 6 určuje výši klenby bráničné. Celkový vý¬ 
sledek lze tedy jen co do určení zadního okraje dolní části sleziny nazvati 
zdařilým. Zároveň je vidno z pokusu, jak může methoda Edlefsenova 
perkutujícího svěsti. 
V. 
Jak se nám jeví výsledky našeho bádání v přehledě? 
V 18 případech jest výsledek nezdařilým. A to tak, že ve 2 jest ztem¬ 
nění úplně mimo slezinu (č. 2 a 3), v 7 skoro (č. 4, 6, 8, 13, 20, 22, 24), v 9 
pak jest sice do okrsku ztemnění zaujata jistá část sleziny (č. 1, 5, 7, 9, 
12, 17, 18, 30, 31), kterou jsme ve případě č. 5 odhadovali na šestinu a v pří¬ 
padě č. 9 na čtvrtinu až třetinu celé facies diaphragmatica, ale hranice 
poklepové a anatomické naprosto nesouhlasí: dolní pol ztemnění jest 
jinde než dolní pol orgánu, kraniální okraj ztemnění jinde než kraniální 
XXX. 
