28 
B) Zdar byl : 
1 . a) s určením dolního pólu a přilehlých 
částí předního a zadního okraje 
a) přesným.v 5 případech (čís. 10, 11, 14, 
15, 19), 
(3) s nepatrnou chybou.v 1 případě (čís. 21), 
b) s určením dolního pólu a přilehlé části 
zadního okraje.ve 3 případech (čís. 16, 26, 27), 
c) s určením dolního pólu samotného... v 1 případě (čís. 29), 
2. s určením zadního okraje.ve 2 případech (čís. 25, 32), 
3. s určením předního okraje.v 1 případě (čís. 28), 
4. s určením šířky slezinné.v 1 případě (čís. 23) 
Celkem. .. .ve 14 případech. 
Zjevem téměř souhlasným ve všech našich případech bylo , že se ne¬ 
poměrně větší část sleziny prostírala mimo oblast ztemnění dorsálně směrem 
k páteři. Výjimku činí pouze dva případy našeho materiálu, kde byla 
slezina malá (č. 12 a 32; rozměry v posledním případě 9y 2 X 5x 2 cm). 
Podle historického přehledu v prvé kapitole je to v posledních patnácti 
letech snad jediný E d 1 e f s e n, který tvrdí, že pomocí jeho methody lze ve 
většině případů správně vyperkutovati i dorsální oddíl sleziny t. j. zjistiti 
hluboké ztemnění slezinné. Užili jsme methody Edlefsenovy ve dvou 
posledních případech naší sbírky (č. 31 a 32); náhodou nehodil by se dobře 
ani jeden ani druhý sám o sobě k úsudku o tom, zda lze touto methodou 
opravdu vyklepá ti hluboké ztemnění slezinné, jeden pro komplikaci se 
zvětšenými játry (ě. 31), druhý proto, že byla slezina nápadrě malá (č. 32). 
Případ poslední nanejvýš demonstruje, jak může methodo Edlefsenova 
perkutujícího zavěsti; tak zv. hluboké ztemnění nesouhlasilo tu s roz¬ 
lohou horní části sleziny, nýbrž ukazovalo jen, jak vysoko sahá klenba 
bráničná. Než my a priori v methodu Edlefsenovu a v její spolehlivost 
vůbec nevěříme. Jeť zbudována na falešném předpokladě. Jak totiž výše 
vyloženo, učil Edlefsen, že de norma jest horní pol sleziny od zadní 
střední čáry vzdálen 12 až 15 cm\ Udání toto je v naprostém odporu 
s anatomickými nálezy našimi vlastními i cizími. Vyjma oba případy 
svrchu zmíněné dohmatali jsme se horního konce sleziny vždycky v bez¬ 
prostřední blízkosti páteře. Dorsální oddíl sleziny důkazu poklepovému 
nadobro uniká. Učení o hlubokém ztemnění slězinném bylo bajkou, 
kterou dlužno považovati na dobro a na vždy za odbytu. 
Abychom si učinili nějaký konkrétnější názor o tom, jak poměrně 
velká je ta část sleziny, která se prostírá mimo oblast ztemnění nazad 
k páteři, snažili jsme se na vyňatém orgánu resp. na její facies diaphrag- 
matica odhadnouti velikost plochy vyklepané a nevyklepané. Odhad, 
jak se samo sebou rozumí, mohl býti pouze přibližný, ale pro naše účele 
XXX. 
