32 
šená bývá někdy nehrnatná, podle zkušeností Thomayerových 
tenkrát, je-li posunuta ve směru dorsálním. 
Obdobně formulují Hutchison a Rainy své stanovisko ve 
příčině hmatné sleziny slovy: „If one can exclude dislocation, then a spleen 
which is palpable may safely be pronounced to be enlarged". K této a k ob¬ 
dobné naší hoření formulaci dlužno přičiniti poznámku. Slezina může 
býti dislokována : a) je-li současně zvětšena, b) je-li tlačena ze sousedství, 
c) jestliže se při normální její velikosti a beze všeho tlaku ze sousedství 
uvolní její závěsný apparát. V obou posledních případech sub b) a c ) bývá 
však dislokace velice zřídka anebo vůbec sotva toho způsobu a toho stupně, 
aby se stala-slezina pod levým obloukem žeberním hmatnou. Tak na př. 
ad b): V našich případech Č. 29 a 31 byla slezina stlačena zvětšeným levým 
lalokem jaterním ke XII. žebru resp. pod ně, ale dolní její pol byl hodně 
vzdálen od oblouku žeberního. Stejně pak četné jiné stavy pathologické 
mohou sice vytlačovati slezinu z jejího místa, ale nečiní ji hmatnou pod 
obloukem žeberním. A ad vocem c ): Kdyby ochablost závěsného apparátu 
přicházela v přítomné otázce platněji do počtu, musila by býti slezina 
především často hmatna u žen při enteroptose, čemuž podle zkušeností 
naší školy nikterak není. A tak, prakticky vzato, reservace přihlížející 
k dislokaci sleziny a obsažená v hořením ocenění pohmatu sleziny ať našem 
ať anglických autorů neseslabuje podstatně významu této methody pro 
poznání, zda je slezina zvětšena nebo ne. 
Při poměrně malé spolehlivosti poklepu sleziny a při poměrně větší 
jistotě palpace jest pochopitelno a oddůvodněno počínání těch, kdo perkussi 
sleziny nedůvěřují a obracejí svůj zřetel hlavně k jejímu pohmatu. 
XXX. 
