ROČNÍK XXIII. 
TŘÍDA II. 
ČÍSLO 32. 
Příspěvek ke studiu resonančního spektra par 
iodových a poznámka k fluorescenční absorpci. 
Podává 
Dr. Václav Posejpal. 
(Se 3 obr. v textil.) 
Předloženo 27. června 1914. 
I. 
§ 1. Fluorescence plynů a par jest všeobecně známa teprve od prací 
Wiedemann-Schmidtových, konaných v letech 1895 a následujících, ačkoliv 
fluorescenci par iodových pozoroval již Lommel r. 1883. Důležitosti nabyl 
tento druh emisse světelné teprve pracemi R. W. Wooda, který spektro- 
grafickým studiem objevil zajímavé vlastnosti jeho spekter. Woodovy 
práce týkají se hlavně par natria, kalia, rtuti a iodu. Zvláště podrobných 
a pozoruhodných výsledků dodělal se u iodu, jehož fluorescence jest velmi 
silná a vzhledem k tomu, že maximum její intensity padá do tepelného 
oboru kolem 20° C, velmi snadno přístupná pozorování. 
Předmětem přítomné úvahy jest fluorescenční spektrum par iodo¬ 
vých vzbuzené zelenou čarou rtuťovou (A = 5460-T A Q ). Spektrum toto, 
tak zvané spektrum resonanční, skládá, se z čar téměř ekvidistantních, 
jichž Wood 1 ) napočítal celkem dvacet dvě a z nichž jedna splývá s čarou 
účinnou a sluje dle Wooda radiací resonanční, R. R. Fotografujeme-li 
uvedené čáry, jichž vzdálenost činí asi 70 A°, při dostatečné dispersi, 
objeví se každá z nich býti skupinou většího menšího počtu jemných čar, 
nestejně rozdělených. Tak u R. R. čáry zjistil Wood až 10 složek, u čáry 
nejblíže delšího A až 13 složek atd. Možno tedy čáry resonančního spektra 
iodu považovati za velmi úzká čárová spektra, jež Wood označuje čísly 
řádovými obdobně, jako činíme u spekter mřížkových. Jest tedy R. R. 
0 Phys. Zsch. 14. 178—188; 1189—1201; 1913. 
Rozprava Roč. XXIII. Tř. II. Čís. 32. 
XXXII. 
1 
