6 
Hlavní 
spektrum 
n, p, q 
l 
**12 11 
řád 11, vedlejší 
i-i i® 
11 ~ • 80 
H 
12 
**12 13 
• = 80, 
řád 13, vedlejší 
1-1 81 
*13 - *13 ■ 80 
í s 
2 15 z 
= 25, řád 15, hlavní 
*13 = *13 - || 
s 
**15 14 • 
. . schází 
15 
Pl5 17 : 
= 39, řád 17, hlavní 
1-1 i! 
17 “ 15 ' 39 
S 
**17 16 
řád 16, vedlejší 
^16 = ^17 • 
H 
17 
**17 18 
’ - 78, 
řád 18, vedlejší 
X 79 
18 17 • 7g 
S 
(?17 20 = 
= 25, řád 20, hlavní 
X -X 26 
a 20 — *17 • 25 
S 
20 
**20 19 : 
= 80, řád 19, vedlejší 
1-1 79 
*!. -* 30 . 80 
H 
' Dříve než sdělím číselné hodnoty vypočtené dle tohoto plánu, jest 
třeba malé poznámky. Přihlédneme-li k spektru řádu prvního, vidíme, že 
má dle pozorování Woodova 13 čar, kdežto spektrum řádu nultého jich 
má jen 8. Má-li každá čára daného řádu býti v řádu odvislém zodpovědná 
jen za jednu jedinou čáru, musíme předpokládati ve spektru řádu nultého 
čáry latentní, což můžeme vzhledem k tomu, že představa o latentní 
fluorescenci je všeobecně běžnou. Rovněž budeme v každém jiném hlavním 
spektru předpokládati latentní přítomnost té které čáry, když se objeví 
ve spektru závislém čára jí korrespondující. Na druhé straně nemusí všecky 
čáry daného spektra míti ve všech od něho závislých spektrech čáry korre¬ 
spondující. Nemá-li čára svého podílu v čarách nej bližšího spektra hlav¬ 
ního, předpokládáme, že vyhasla počínaje tímto spektrem. Doplníme tedy 
řád nultý čarami latentními tak, aby všecky čáry řádu prvého a třetího 
tam měly čáry korrespondující. V ostatních spektrech mohou existovat i 
latentně již jen čáry zastoupené v řádu nultém. Při dispersi, při níž Wood 
fotografoval čáry řádu nultého, splývají čáry R. R., odpovídající příslušným 
sedmi (vlastně osmi) čarám absorpčním, v jedinou čáru 5460*74 A°. Na¬ 
hradíme ji tudíž příslušnými osmi čarami. 
XXXII. 
