12 
během fluorescence jinak absorbuje své fluorescenční světlo, než když 
nefluoreskuje. Na experimentálním studiu této otázky zúčastnili se dále 
Nichols, Meritt, Camichel, Wick, Wood a jeho konečným výsledkem bylo, 
že tvrzení Burkeho neodpovídá pravdě. Všecky práce sem hledící týkaly 
se látek tuhých neb kapalných. 
Jak z předchozího víme, dávají četné páry, vzbuzené světlem mono¬ 
chromatickým, fluorescenci, jejíž spektrální rozbor přivedl Wooda k ob¬ 
jevení zajímavých spekter resonančních, složených z čar velmi přibližně 
ekvidistantních. I myslím, že by bylo velice žádoucím, podorobiti i flu¬ 
oreskující páry podrobnému studiu za tím účelem, zda také pro ně Burkeho 
tvrzení neplatí. Zdá se mi, že z jisté novější práce Woodovy 1 ) o fluorescenci 
par iodových by se mohlo usuzovati, že tvrzení to platí a účelem této 
poznámky jest, na fakt ten blíže poukázati. Ze spektrogramu tam repro¬ 
dukovaného, kde bylo fotografováno resonanční spektrum iodu vzbuzené 
zelenou čarou rtuťovou jednou přímo, podruhé skrze asi y 2 m dlouhý 
sloupec par iodových téže hustoty, jako měla pára fluoreskující, vychází, 
že složky jednotlivých čar tohoto resonančního spektra nesplývají, aspoň 
ne všecky, s absorpčními čarami par iodu, jichž jest nesmírně mnoho. To 
tedy znamená jinými slovy, že molekulám fluoreskující páry iodu náleží 
emissní frekvence, jež nejsou zastoupeny v absorpčních frekvencích téže 
páry a za týchž fysikálních podmínek, když nefluoreskuje. Ale emissní 
frekvence zředěného plynu neb páry pocházejí dle ustálených dnes představ 
od mechanismů atomu neb molekule vlastních, majících určitou vlastní 
periodu a schopných elektromagnetické záření této periody emitovati 
i absorbovati. Není důvodu, proč bychom měli o čarách spektra resonanč¬ 
ního činiti jiný předpoklad. Z toho tedy plyne samo sebou, že molekula 
páry iodu emitujíc v stavu fluoreskování určité frekvence, čáry této fre¬ 
kvence za téhož stavu také absorbuje. Poněvadž pak, jak Woodův pokus 
ukazuje, molekula téže páry nefluoreskujíc neabsorbuje některé z těchto 
čar, vychází z toho zcela přirozeně, že pára iodu fluoreskujíc absorbuje 
své fluorescenční světlo jinak než nefluoreskujíc. 
V Praze dne 24. června 1914. 
Fysikální ústav české university . 
x ) Phys. Zsch. 14, p. 1195. 1913. 
XXXII. 
