12 
10 cm z 0-5°/ o ho roztoku KCN za přídavku 5 kapek indikátoru 
spotřebovalo při teploté T cm 3 roztoku CuSO á : 
Roztoku 
o 
o 
5° 
10° 
15° 
20° 
35° 
50° 
70° 
90° 
Theorie 
n 
0-4 
0-4 
0-4 
0-4> 
0-4> 
0-4> 
0*45 
045 
0-5 
0-384 
n/2 
0-75 
0-75 
0-75 
0-75 
0-8 
0-8 
0-85 
0-9 
C *9> 
0-769 
nj 5 
1-90 
1-90 
1-95 
1-95 
T95> 
2-1 
2-2 
2-25 
2-3 
1-93 
i—* 
o 
3-85 
3-85 
3-9 
3-9> 
4-0 
4-2 
4-3 
4*7 
4-6 
3-84 
n/ 20 
7-70 
7-7 
7-8 
8T 
8-0 
8-1 
8-1 
8-4 
9*1 
7-69 
Pokusy vykonané poukazují na použitelnost meťhody při teplotě od 
0° až do 20° C zcela přesnou. S dále stoupající teplotou klesá již přesnost, 
stávajíť se již výsledky pravidelně vyššími, mnohdy až o 15—20%. 
Résumé. 
1. Kyanovodík možno stanovití v podobě kyanidu draselnatého 
přímou titrací síranem mědnatym aniž by bylo nutno alkalisovati jej 
ammoniakem jako při methodě Mohrově. Přebytek jontu Cu dá se konsta- 
tovati velmi dobře přidáním roztoku ferrokyanidu draselnatého jakožto 
indikátoru. 
2. Reakce při tom probíhající vyjadřuje se schématem: 
CuS0 4 + 4 KCN = K 2 Cu(CN) 4 = K 2 S0 4 
a nikoliv 
CuS0 4 + 5 KCN = Cu(CN) 4 K 3 + CN + K 2 S0 4 (zjednodušeně). 
3. Schéma posléze uvedené vstupuje v platnost teprve při roztocích 
odpovídajících vyšší koncentraci nežli 10% KCN. 
4. Přesně možno titrovati roztoky kyanidové nepřesahující kon¬ 
centrace 5% KCN a to hodí se k tomu y 2 až Vid normálné roztoky síranu 
mědnatého; roztok n jest příliš koncentrovaný, roztok pak n/ 20 již příliš 
zředěný. 
5. Indikátoru nejlépe jest používati v podobě 10%ho roztoku vod¬ 
ného ferrokyanidu draselnatého a přidávati ho vždy 5 kapek; menší množ¬ 
ství bývá nedostatečno, větší pak vede k vyšším nálezům. 
6. Teplota, při níž možno titrovati, smí se pobybovati v mezích 
0°—20° C, s vyšší temperaturou roste již spotřeba roztoku mědnatého a zí¬ 
skávají se tím vyšší výsledky. 
7. Při titraci dlužno roztoku mědnatého přidávati po kapkách a roz¬ 
tokem titrovaným neustále energicky pohybovati. Titruje se, až poslední 
XXXVII. 
