18 
obdržíme tedy vztah 
a A' 
z 7 ^ cot * = 
Q 
Z ' a o — Z' S 
z něhož konečně plyne, použíjeme-li relace a A'. V' A' = Z' A' 2 též z (1) 
přímo plynoucí, že 
Z ' S= ^h-{Q-V A'tg V), ( 3 ) 
odkud, padne-li A' do nekonečna, obdržíme 
Z' S = — Q tg <p 0 , (4) 
při čemž <p 0 značí cp úhel odpovídající této specielně poloze. Vzdaluje-li se 
však stále bod A' od bodu Z', blíží se směr tečny a 0 ' stále směru osy naší 
paraboly. Jest tedy cp 0 úhel, který svírá osa paraboly w' s přímkou p'. 
Je-li tudíž £* bod souměrný ku £ dle Z', dává přímka S £* směr vrcholové 
tečny a přímka vedená bodem V' ku 5 £* rovnoběžně jest řídící přímkou 
křivky w'. 
Tento výsledek plynoucí z (3) dává též přímo naše konstrukce užitím 
mezního přechodu z konstrukce pro bod A' ležící v konečnu. Směr přímky 
h a ' přechází (obr. 6.), vzdálí-li se A' do nekonečna, ve směr S 7t 0 , kde 
jest dotyčný bod přímky n s kružnicí (£). Směr sdružený ku H ke směru a', 
jenž jest dán spojnicí A' s 2 , přechází ve směr S £. Ježto přímka anti- 
parallelní ku A' e 2 dle p' vedená bodem Z' určuje s přímkou a' bod e v 
přechází do směru přímky antiparallelní ku 5 £ dle p', čímž opět sezná- 
váme, že směr osy jest kolmý ku S £*. Je-li totiž A průsečík tečny vedené 
bodem A' ku (£) s přímkou n, pata kolmice s bodu S na je a r průsečík 
přímky n s rovnoběžkou ku A' e 2 vedenou bodem 5, plyne z kollineace 
mezi ( p ), (£), že r A = A <? 0 . Přejde-li nyní A' do nekonečna, přejde A 
do 7t 0 a z do bodu souměrného ku o 0 dle 7t 0 , a následkem toho přejde S t 
v přímku 5 £. 
Vzájemná poloha bodů P', S plyne, položíme li v (3) P' místo A' 
a (p — 0. Jest 
Z' S =-prrpr nebo Z' P'. Z' S = q 2 . (5) 
Protínají li se a 0 ', v 0 ' v bodě A„, jest 
. _ V' 
tg9> ~ V' A' ’ 
takže vzorec (3) dává 
z ' s = ~žh r (<•— 
XLI. 
