4 
skupiny soustavné. Jest to nejprve silná kost z končetiny (femur nebo 
humerus; tab. 6., fig. 6.—8.; tab. 9. fig. 4.), "pak plochá kost (tab. 9. fig. 
5.—7.), jíž blíže určiti nelze; výkres její (fig. 5.) není také zcela přesný. 
Jen mezi plazy šupinaté (Squamata), nejprve beze všeho bližšího 
určení, zařadil Frič nej důležitější nález, druh Iserosaurus litoralis Fr.; 
ke konci popisu jeho připomíná, že jest asi příbuzným s Mosasaury, ale 
tuto domněnku opřel jen o domněnku jinou, pohříchu neudržitelnou. 9 ) 
Jde tu o kosti velikého ještěra, r. 1899 v lomu u Milovic nalezené, 
jichž většina jest ve sbírkách musejních zalita v sádru a pospolu montována 
v rámci (v textu obr. 18). Mimo kosti tu i na tabulích zobrazené jsou v záso¬ 
bách sbírek uloženy tři ploché kosti, z nichž jedna s okrajními výběžky, 
druhá užší, se zřetelnou hlavicí kloubní, tedy zajisté z končetiny, 10 ) a to 
bez pochyby z končetiny přední. 
Odlitky kostí byly Fričem poslány do Ameriky a prof. Seeleyovi do 
Londýna; ale nejmenovaný znalec zámořský (zajisté Osborn) vyslovil se 
o nich v ten rozum, že zatím nedají se přesně určiti, a mínění Seeleyovo 
již tu bylo citováno. 
Fragmenty jsou zobrazeny na tab. 5., 6. a 9. Pohříchu nejsou všecky 
výkresy zcela přesné; zejména obr. 1. na tab. 5. jest kreslen jen podle 
sádrového odlitku, a to ještě ne zvláště dokonalého. V popise praví Frič 
(str. 20.), že kosti na první pohled zdají se náležeti končetinám, a to je 
také zcela správné. Pak ale je popisuje jako kosti lebečné a v tom se sním 
Seeley ovšem nemohl srovnati. Ještě nejspíše lze přisvědčiti tomu, že 
ploché kosti s rýhami po cévách, zobrazené na tab. 6. (fig. 2. a 3.), ]sou 
krycí kosti s temene lebky. Ale srovná-li kdo na př. obraz 1. na tab. 5. 
s odlitkem, podle něhož jest kreslen, a s kostí na textovém obr. 18. (str. 20.) 
dole v levém rohu, z níž byl odlitek upraven, vzniknou první pochybnosti. 
A ty se množí, prohlédneme-lisi jednotlivé kosti a textový obr. 23. (str.23.), 
rekonstrukci lebky, do níž Fric kontury jednotlivých kostí zakreslil. Ani 
nás nepřesvědčuje srovnávání jich s analogickými částmi lebek u r. Tylo- 
saurus, Mosasaurus, Platecarpus a j., ježto Frič dle vlastního doznání 
srovnával mílovické kosti jen s výkresy těch plazů v příslušné literatuře. 
Nebudeme tédy šíře citovati popis lebky, jak jej Frič podává (str. 21. až 
24.), ale povíme vlastní mínění o jednotlivých kostech, k němuž jsme došli 
bedlivou prohlídkou a srovnáním. 
Nejprve jest zřejmo, že dlouhá kost, zobrazená na tab. 5. (fig. 4.), 
není pterygoideum lebky, nýbrž proximální kost z končetiny ještěra ze 
skupiny Plesiosaurií. Také druhá delší, ale prohnutá kost (tab. 5. fig. 3.) 
9 ) Nejprve (str.21.) pronáší ovšem mínění, že kosti náležejí ještěru příbuznému 
s Mosasaury nebo s Plesiosaury; ale na str. 25. výslovně jej řadí jen v pří¬ 
buzenstvo Mosasaurů. 
10 ) Srovnej končetinu r. Polycotylus Cope (Sauropterygia!) v díle: E. D. Cope, 
The Vertebrata of the Cretac. formations of the West (Unit. St. Geol. Survey. Vol. 
II. 1875.). 
XLIII. 
