nenáleží dolní čelisti (jakožto coronoideum), ale také končetině; připomínáť 
dle mínění profesora Seeleye, Fričem uvedeného (str. 24.), humerus 
Nothosaura (rovněž z Plesiosaurií). 
A ploché kosti, pokud je vůbec lzeurčiti, zejména obr. 1., 5. a 7. na 
tab. 5., pak obr. 1. a 5. (sub. p) natab. 6., nejsou frontalia nebo articulare 
a subarticulare dolní čelisti, ale zajisté fragmenty kostí z pásma lopatko¬ 
vého, především korakoidu. Štíhlejší kosti (na př. tab. 5. fig. 2.; tab. 6. 
fig. 1. sub m) zase za žebra možno pokládali. V tom s FriČem souhlasíme, 
že před novými, lépe dochovanými nálezy kostí všech přesně určiti nelze. 
I tu platí nejen ,,mostly fragmentary", ale zároveň ,,indeterminable.“ 
Fričova diagnosa zvláštního nějakého rodu Iserosaurus (loc. cit., 
str. 21.) tedy odpadá. 
Také diagnosy druhého nového r. Hunosaurus Fr. x ) nebylo třeba 
uváděti (str. 25.), ježto se vztahuje jen k těm kostem velikého ještěra 
(druhu Hunosaurus Fasseli Fr.), jež v lomu u Hudcova (Hundorf; u Teplic) 
byly nalezeny, totiž k obratlům s horními oblouky, k žebrům, a jedinému 
fragmentu silné kosti z končetiny; jest to zajisté kost proximální, a Frič 
sám správně dodává, že nelze rozhodnouti, je-li to humerus či femur. 
Obratle jsou lépe zachovány; jsou mělce bikonkávní, jako u Četných 
Plesiosaurií (viz na str. 26. v textu obr. 26.; ve fig. 1. na tab. 7. nakresleno 
jest šikmo posunuté tělo obratle), a také jinak neliší se od obratlů jiných 
jestěrů ze jmenované právě skupiny, i netřeba jich právě srovnávati 
s výkresy obratlů r. Platecarpus. Vždyť Mosasauri mají obratle procoelní 
a horní oblouky s tělem obratle pevně srostlé, kdežto u Plesiosaurií 
bývají tyto dvě Části obratlů spolu spojeny volněji, někdy švem, takže 
se pak snadno oddělí, jak to v díle Fričově na př. i na tab. 7. (fig. 1.) jest 
zobrazeno. Také fragmenty žeber (v textu obr. 28. na str. 27.) nepodobají 
se žebrům Pythonomorph; Mosasaurus a rody příbuzné mají žebra sice 
také o jednoduché hlavici, jako Plesiosauria (námitka Fričova na str. 28. 
v ř. 13. a 14. tedy odpadá), ale žebra jsou válcovitá, nikoli tou měrou se 
stran smáčklá, jak patrno na citovaném Fričově obrazci v textu (str. 27. 
B). Také sotva lze s apodiktickou jistotou tvrditi, jsou-li to žebra ze střední 
nebo zadní končetiny hrudníku. 
Jak bylo již řečeno, řadí Frič 1 ) ke svému druhu Hunosaurus Fasseli 
také podlouhlé, uprostřed štíhlejší kůstky z končetiny, nalezené v blízkém 
lomu u Lahoště (u Teplic), jež ve své studii o Teplických vrstvách 7 ) 
srovnával s Geinitzovým druhem Plesiosaurus Bernardi. Nejsou to ovšem 
metapodiala (v textu své monografie z r. 1905 na str. 28. zove je meta- 
carpalia, pod obr. 29. pak stojí označení ,,metatarsus“), nýbrž články 
prstů, kůstkám toho druhu u některých Plesiosaurií právě z r. Cimolio- 
saurus velice podobné. Pro blízkost obou nalezišť (Hudcova a Lahoště) 
bylo by možno týmž právem tvrditi, že ostatní zbytky r. Hunosaurus také 
sotva třeba jinam řaditi. 
XLIII. 
