10 
bílá resp. bledožlutá vzdor tomu, že rovnováha mezi dusíkem organickým 
a uhlohydrátem zde byla. I v tomto případě přicházely asi k platnosti 
specifické nějaké chemické vlastnosti glukosy. 
Další serie pokusů provedena byla tak, že kultury vloženy pod ba¬ 
revné Senebierovy zvony. (Chl. 4. serie.) Seibertovým mikrospektralním appa- 
rátem se srovnávacím prismatem zkoušený zvon s dvoj chromanem dra¬ 
selná tým absorboval celou modrou partii spektra, objevila se jen červe¬ 
ná, žlutá a žlutozelená, s kysličníkem mědnato-ammonatým propouštěl 
modrou bez zelené a červené. Mělo býti stanoveno, do jaké míry budou 
působiti různé partie spektra na intensitu vzrůstu Chlorell a na barvu jejich 
v různých mediích, když tato řasa dovedla tak rychle a pěkně reagovati 
na substrátové složení. Zvony nacházely se na tom místě pracovního po¬ 
koje, kam nikdy přímé světlo sluneční nepřišlo (důležité hlavně pro méně 
lomnou část spektra). Ukázalo se, že pod žlutým zvonem vzrůst na Sl. zř. 
a na Sl. zř. + saccharosa (2%) probíhal nerušeně, na témže substrátu s dex- 
trosou byl však už slabý. Modrý zvon naproti tomu nezabraňoval vzrůstu 
Chlorelly. Co se týče barvy, byla tato na substrátu s glukosou pod modrým 
zvonem voskově žlutá, uprostřed bílá. Saccharosa také projevovala se po¬ 
někud jinak v osvětlení monochromatickém než na diffusním bílém světle. 
Pod žlutým zvonem po temně zeleném povlaku bílé skvrny, pod modrým 
kultury s bílým krajem (asi celé kolonie byly potaženy bílým povlakem). 
Oproti Nadsonovi 1 ) objevil se tedy vzrůst na substrátech s určitou základní 
dávkou přirozených živných látek většinou (až na glukosu) nepozměněn. 
Na appartn.ějších mediích však nadešly jisté změny, a jest se možno nadíti, 
že kombinací monochromatického osvětlení a složení substrátu dosáhlo by 
se intensivnějších effektů ve změně barvy u těchto řas. 
Při pokusech s vypraným agarem {Chl. 3. serie) zdálo se býti autorovi 
nej důležitějším vysledovati, zda působení glykogenu na řasové kultury je 
vnější či vnitřní resp. zda glykogen buňkami řasovými vskutku je assimi- 
lován. Otázka tato je jisté důležitosti pro naše pokusy na př s maltosou, 
inulinem a jinými složitějšími uhlohydráty, poněvadž, je-li absorbována 
řasou látka tak vysoce molekulárního složení, jako je glykogen, zajisté 
že i působení maltosy, inulinu atd. stěží je pouze vnější při čemž by jen 
látky sladinky samé, eventuelně snad kolloidními vlastnostmi inulinu, 
rozpustného škrobu atd. ,,zabavené", působily, nýbrž spíše přímým 
vlivem na výměnu látek těla řasového se projevuje. Dále podávala se po 
příznivém zodpovědění otázky glykogenové možnost, že také jiné látky 
vysokých molekulárních složení, na př. enzymy budou řasami assimi- 
lovány, a že celá řada otázek bude moci na základě této methody na řasách 
býti zkoumána. Tanulť již na počátku pokusů referentovi na mysli plán, 
x ) Nadson G. A, "Ober den Einfluss des farbigen Lichtes auf die Entwickelung 
des Stichococcus bacillaris Nág. in Reinkulturen. (Bull. du Jardin Imp. botanique 
de St. Pétersbourg. T. 10, 1910, pag. 137—150.) Dle autoreferátu v Centralbl. 
f. Bakteriologie, II. Abt. 31, pag. 286. seq. 
XLVI. 
