8 
podobnosti jevila Chlorella ,,lipská“ snad s Chl. variegata Beij., neboť po 
přeočkování na konc. sladinku jevila se po 14 dnech z největší části zelená, 
dole nažloutlá, jako Chl. variegata B. Na sladině + dextrose .obě specie na¬ 
byly voskově žluté barvy (Srovnej protokoll Chlorella, 5. serie). Ku pře¬ 
hledu celkovému stůjtež zde hlavní data z protokollu: (Viz přílohy 1—6.) 
Přejděme nyní ke krátkému vylíčení toho, jak se chovala Chlorella 
,, lipská 1 ‘ na různých substrátech. Při tom interesovati nás bude hlavně, 
do jaké míry změnila se zde barva kultur. Za základ pokusů vzata zředěná 
(zř.) sladinka. Na ní rostla Chlorella velmi dobře, takže lze již z toho dů¬ 
vodu stěží vykládati, že účinek přidání určitých substancí (na př. dextrosy) 
vyčerpával se relativním nedostatkem jiných (na př. organického dusíka), 
jelikož třebaže zředěná, při nerušeném vzrůstu řasy musila chovati látek 
ijí potřebných dostatek. Závěr tento zajisté tím oprávněnějším by byl, 
kdyby také za přidávání dalších oněch substancí vzrůst dál se tímže tem¬ 
pem. Pak spíše bylo by lze mysliti na čistě chemické účinky dotčených 
substancí než na „výživně-fysiologické" ve smyslu Chodatové. S pokusy se 
sladinkou srovnávány byly kultury na minerálním agaru, zde zvláště 
ovšem byly důležité serie s agarem velmi pečlivě vypraným [Chl. 3. serie), 
jelikož vylučovaly možnost, že Chlorella řasa saprofytická, i nepatrným 
množstvím organických látek za vděk asi bráti do vedoucí, reagovala také 
na látky, jež jako znečištěniny nacházely se v obyčejném agaru. Na sla- 
dince zředěné (1:4 H 2 O) pouhé (teplá komora = ,,TK“) i s přidáním dalších 
látek, jež později zeleň vybavují, rostla Chlorella v prvních dnech vždy 
žlutavě, téměř bez chlorofyllu. Teprve později dostavilo se na ní (i bez 
přísad) sezelenání, a sice jak ve tmě tak i na světle, ačkoli zde dostoupilo 
po čase větší intensity (Srovnej Chlorella 1 . serie). Patrně chovala sladinka 
dosti uhlohydrátů, hlavně maltosy, jež byly s to, aby vyvolaly sezelenání. 
Přidávání l%ní dextrosy seslabilo poněkud tvoření chlorofyllu. 2%ní glukosa 
vybavila v brzku úplnou ztrátu chlorofyllu, kultury nabyly zvláštní, voskově 
žlutobílé resp. bílé barvy. To dálo se jak ve tmě, tak na světle. Větší dávka 
glukosy (8%) působila zcela obdobně, jen s počátku objevovalo se ještě 
trochu zeleni. Jako dextrosa působila i levulosa a cukr invertn.í, připra¬ 
vený smísením dextrosy a levulosy. (Chl. ze serie 2). Jen vzrůst byl na těchto 
mediích slabší (3—4 oproti 1 u Sl. zř. a Sl. zř. -f- dextrosa). Také vystu¬ 
povala při kultivování v pracovním pokoji (obyčejná tempera tura, světlo) 
poněkud zeleň, kdežto Sl. zř. + dextr. byla zde úplně bez nádechu do ze¬ 
lena. Užité monosy vybavovaly tedy intensivní zbělení kultur. Přidání 
síranu hořečnatého u Sl. zř. + 2% dextr. přivodilo na světle (T k) slabé 
sezelenání. Poněvadž nebylo pozor o vat i, že by vzrůst na tomto mediu byl 
slabší, možno spíše souditi, že Mg S0 4 byl kulturám ku prospěchu. Snad 
antagonisticky“ oproti dextrose paralysoval některé její účinky chemické, 
snad jakožto látka dle Willstáttera 1 ) účastnící se na stavbě chlorofyllu, 
x ) Willstátter Richard u. Stolí Arth., Untersuchungen uber Chloro- 
phyll. 1913. Berlin, Springer. 
XLVI. 
