7 
renoidy (Chodat, pag. 85). Na mediích s glukosou ztrácejí buňky zelený 
pigment, v buňkách objevuje se pak množství kapek olejných (Matruchot 
& Molliard). Reservní látkou uhlohydrátovou jest u nich glykogen, 
jenž prozrazuje se hnědočerveným zabarvením celé téměř buňky u velkých 
individuí po užití jodjodkalia. Rozmnožování děje se endogenně tím způ¬ 
sobem, že mateřská buňka rozpadne se v četná malá dceřinuá individua, 
jež eventuelně i delší čas po degenerování mateřské blány pohromadě 
zůstávají. Dceřinn.é buňky tyto se nepohybují (Chodat 85). Beijerinck 
však 1912 1 ), pag. 55) uvádí pozorování H. C. Jacobsena, jemuž podařilo se 
v několika případech nalézti u Chlorella variegata v kulturách na agaru 
s vodou z vodovodu a solemi malé, podlouhlé, monociliatní spory, asi 
po 16 v jedné buňce, které se po uvolnění volně pohybovaly. 
Nejlépe reagoval referentovi kmen, jejž obdržel od prof. Miehe-a 
(Lipsko). Kmen tento pocházel z hygienického ústavu university berlínské 
a sice z jedné kultury, jež byla označena jako Saprolegnia (patrně tvořil 
znečištěninu bývalé saprolegniové kultury). Kromě toho užito ke srovnání 
specií Chl. protothecoides Kruger, Chl. variegata Krúger, Chl. variegata Bei- 
jerinck-Palmellococcus variegatus Chodat (pag. 116) a bezbarvé ,,houbo- 
řasy“ Prototheca betulae Bei. Všechny tyto specie získány byly z botanického 
ústavu prof. Chodata v Genevě. Kromě toho děkuje referent prof. Bei- 
jerinckovi v Delftech předání kultur Stichococcus majus, Protococcus vul- 
garis a gonidií z lišejníku Xanthoria parietina. Kultury Chlorell výborně 
se dařily ve světle i tmě v teplé komoře (v protokollech ,,TK“) ústavu 
Pfeffrova. Vrstvy vzduchové této místnosti zvláštní výbornou regulací 
tepla vytápěny jsou konstantní temperaturou od 22—32° C. Pro většinu 
pokusů zvolena výška 25° C. Stichococcus vegetoval lépe v pracovním po¬ 
koji níže temperovaném. Nacházely-li se kultury na světle, bylo to osvět¬ 
lení diffusní; přímé paprsky sluneční k nim nepřipouštěny. Za tmy nacházely 
se kultury v dobře uzavřených skříních, přikryty černým lepenkovým 
poklopem, jenž nad to ovinut černou látkou. Toliko pevných medií užíváno 
ke kultivování z toho důvodu, že tekutá media, any řasy vyvíjejí se toliko 
na dně nádobky, mohla, zvláště ve tmě, trpěti nedostatkem kyslíku. Vzhle¬ 
dem k vyšší temperatuře teplé komory a některým pokusům za zvláště 
vysokých teplot užíváno všady agaru 3%ního. Většina pokusů provedena 
s mladinkou, na níž se Chlorellám zvláště výtečně daří. Normální sladinka 
lipská, černá, k pivu ležáku, měla stupeň cukernatosti 18—20; pražská 
světlá kol. 10. Za minerální roztok pro Chlorellu užito dle Artariho (Pringsh. 
46. pag. 444) (v deštil, vodě) N H 4 N0 3 0-25%, K 2 H P 0 4 0-1%, Mg S0 4 
0*025%, stopy CaCl 2 a Fe 2 Cl 6 . Pro Stichococcus pak vzato K H 2 P 0 4 
0*2%, Mg S0 4 0*1%, Ca Cl 2 0*02%, Fe 2 Cl 6 , glukosy 1% a k tomu dusík 
v různé podobě. Šikmý agar, podélný roztěr. U srovnávaných specií nejvíce 
x ) M. W. Beijerinck, Mutation bei Mikroben. (Folia microbiologica 1912, 
pag. 4 seq.) 
XLVJ. 
