20 
vodních směru VJV, Hnie b 2 , b 3 značí nynější svah křídového souvrství 
a povrchové plochy směru JJV. Založení svahových rýh tohoto směru 
a jich epigenetické prohlubování do křídového podkladu bylo jedním 
činitelem, který však byl kombinován druhým činitelem: směrem nej- 
menšího odporu, jejž při zpětné erosi t. j. při dalším prohlubování kladla 
fossilní soustava údolní směru VJV. Zpětná erose totiž přecházela na př. 
od svahové rýhy 6 4 k západnější b 3 atd., takže průměrná linie celkového 
směru jde k JV. 
Odchylku od tohoto pravidla činí takové úryvky údolní, kde pro¬ 
bíhají dislokace směru jizerského (údolí b, s, sp — obr. 1.). Ale tam zase 
intensivně se uplatnil činitel sudetského směru; fossilní erosivní cyklus 
našel zde následkem hluboké rozsedliny b ■—■ p v údolí valovickém (v), 
doubravickém (db) své oživení. 
Dislokace směru jizerského byly prvním rušivým činitelem, který 
zpřetínal údolní systém směru sudetského; v malém vidíme to v účinku 
dislokační rýhy březovické (b — obr. 1.), větší převrat způsobil vznik dislo- 
kační rýhy Kokořínské, Liběchovské, hlavně pak Jizerské. Jimi odvedena 
vrchoviska erosivní soustavy sudetské, j ež směřovala k JV českého massivu, 
do nitra Čech do dnešního Polabí, k čemuž přispěly nové poměry svahové. 
Oba děje: změna svahu a vývoj rozsedlin směru jizerského jsou 
děje korrelatní, vyplývající ze společné příčiny, t. j. z poklesu nitra Čech, 
jehož osou byla pravděpodobně dislokace nymbursko-mělnická. Arci že 
pokles takový neděje se zcela jednotně. Jest takřka nemyslitelné, aby 
tabule křídová klesala tak, jako pevná deska, jíž ubíráme snad po jedné 
straně podkladu. Plástve kůry zemské klesajíce rozpadají se v kry, od¬ 
dělené rozsedlinami, při poklesu vznikajícími. 
Jest velmi pravděpodobné, že řečené dva děje, změna svahu a vznik 
rozsedlin, jakožto důsledky jedné společné příčiny, děly se současně. 
Morfologicky ovšem působí rozsedliny neodkladné ; erosivní děj jen modi¬ 
fikuje účinek dislokačního pohybu. Naproti tomu změna svahu dává jen 
disposice, jejíž důsledky probíhají po té v dlouhé době geologické. V našem 
případě důsledky nového svahu, t. j. jím vyvolaný nový erosivní cyklus 
jest dosud v průběhu a nedosáhl po dnes ani svého stadia dospělosti. 
Sem náleží ještě jeden zajímavý moment. Bezprostřední, t. j. urychlující 
vliv rozsedlin na vývoj soustavy údolní, jako jest naše soustava jizerská 
(skup. c), způsobil, že údolí tato byla již ve své nynější hloubce koncem 
doby pleistocénní založena, takže mohly se usaditi na dně údolním štěrky 
a písky ,,spodní terasy" Laube-ovy, jež zahrnuje O a U-te rasy Engel- 
mannovy; — dle výškových poměrů soudě jde tu o terasu O. ■— V době 
vzniku akkumulačních teras O a U soustava svahových údolí (skup. d) 
se teprv tvořila, a to zdlouhavou erosí v téže době intensivněji působící, 
co dislokační údolí již jen svá údolní dna zjevy akkumulačními zarov¬ 
návala a stala se pro svahová údolí nej bližší erosivní básí. 
XLV. 
