17 
ního, lučního a lesního, 33 ) která se dle něho na sklonku diluvia vystřídala 
a se zřetelem k analogickému složení hlin, u Prahy a v naší oblasti usaze¬ 
ných, jeví se řečený vývoj podnebí pravděpodobným. Jest však velmi 
pochybno, že by klimatická období naznačená mohla se vystřídati až při 
samém rozhraní pleistocénu a doby recentní. Uvážiti dlužno, že jednotlivá 
období ta byla příliš dlouhá, než aby mohla proběhnouti po posledním 
zalednění a před dobou recentní. 34 ) J. E. Hibsch a Seemann 35 ) objevili 
zajímavý doklad o střídavé akkumulaci éolické a vodní v nedaleké oblasti 
naší na ,,Dominikánské hůrce'' u Litoměřic. Na střední terase Hibschově 
spočívá 3—4 m (!) mocná vrstva sprašové hlíny, která nese ložiska štěrků, 
jež uloženy jsou na hlíně v poloze značně diskordantní a složeny z hrud 
a balvanů až i 80 cm v průměru měřících. Vidno, že různé fáse stepního 
podnebí (v širším smyslu) byly přerušovány obdobím „ledovým" t. j. 
u nás obdobím vlhka a chladna. 
Pro určení doby, v níž erosivní cyklus sudetský zaměněn byl re- 
centním, jest důležitou okolnost, že žlutka jest směrovým systémem re- 
centním erodována, přes to však nevychází ani v erosivních úžlabích 36 ) 
na den a nebývá přímým podkladem ornice; tato má z největší části svůj 
genetický původ v mladších, hnědých hlínách, j ež mění se v půdu, zvanou 
v celém kraji „červenkou". Hnědé hlíny tyto přikládají se hlavně v úžlabích 
(obr. 5 a. —- u) diskordantně na erodovanou žlutku; podobně jest tomu 
také na náhorních svazích hlubších žlabů ( 2 :) a koryt ( k ) nad okraj ní hranou 
údolní. Svahy ty jsou totiž zbytkem úžlabních rýh, které zpětná erose 
recentního cyklu prohloubila. 
Z těchto poměrů lze vy vodit i, že výmolný cyklus recentní směru jv. 
byl zahájen po usazení žlutky, ale před usazením hnědé hlíny, tedy ve 
smyslu hořejšího výkladu o stáří hlin těch v období polského zalednéní. 
Ovšem že lze si představiti pro tu dobu pouze vznik mělkých rýh úžlab¬ 
ních, hlavně jen éolické uloženiny zasahujících a křídového podkladu 
sotva se dotýkajících. 
Záměna sudetského směru erosního (vjv.) v recentní (jv.) měla 
zajisté svou zvláštní fysickou příčinu. Tou však nemohla býti pouze 
33 ) J. N. Woldřich, Všeob. geologie III. str. 502. 1905). 
34 ) Byl tedy správnějším starší názor J. N. Woldřichův (viz „Fossilní fauna 
štěpní z Košířské Bulovky u Prahy — 1897“ na u. m. str. 33. dole), když praví: 
„— upříti se nedá, že i další slabší a méně rozsáhlé zalednění evropské přece 
po ěkud i na kraje uvedené (české země, Dolní Rakousy, Halič) jakéhosi účinku 
dosáhlo. — Ve smyslu tom vyrozumíváme pod obdobím poglaciálním u nás ob¬ 
dobí sk dující prvnímu (?), hlavnímu zalednění.“ 
35 ) Vysvětlivky ku geol. mapě č. středohoří IX. str. 105. 
36 ) „Úžlabím" jest si mysliti rýhu údolní mělkou v podobě \/, viz vyob. 5. 
—- u, „žlab" má profil \/ v podobě příkřejšího. 'I'var údolí \_/ zván budiž 
„korytem". 
2 
Roaprávy: Roč. XXXIII. Tř. II. Č. 45. 
XLV. 
