16 
pleistocénu, dokud rozbor štěrků, písků a lib na jejich palaeontologický 
obsah nebude systematicky a jednotnou methodou v rozsahu celého 
českého massivu, pokud se tu naskýtá, studován. Dnes má vše ráz pro- 
zatímnosti, což platí též o všech pokusech o paralelu s ledovými obdo¬ 
bími v Alpách a v střední a se v. Evropě. 
Navážeme-li na vývody ryt. Purkyně 30 ) o stáří jeho teias, že totiž 
nejmladší asi povstala v poslední, t. j. čtvrté době ledové (Wúrmian), 
skupina středních teras pak v třetí (Rissian) a skupina svrchních teras 
v druhé a první době ledové (Mindelian, Gúntzian), lze různé hlíny uložené 
v oblasti námi vytčené pokládati za dílo více méně aridních dob mezi- 
ledových, erosi jejich pak za stopu dob ledových. Jsme sice zvyklí před¬ 
stavě, že období ledová jsou fásemi akkumulačními, v meziledí pak, že 
štěrkové příkrovy jsou erodovány. Tak tomu vskutku může býti v Polabí, 
kdež fáse akkumulační byly přivoděny přibližováním se severského ledovce 
a z toho resultujícím vzdýmáním vod labských. Ale tam, kde činitel tento 
byl svým působením vzdálen, způsobil obnovení vodních rýh, jež v ob¬ 
dobí meziledových, pokud tyto byly aridními, byly spraší zaváty; vznikaly 
takto nové rýhy erosivní. 
Jest otázkou, která z našich výše analysovaných a v obr. 2. po¬ 
psaných hlin odpovídá staršímu loessu Hibschovu. 31 ) Dle habitu jest star¬ 
šímu loessu nej bližší žlutka (obr. 2. č. 4.); potvrdí-li se její současnost, 
pak bude na snadě veškerá chronologie usazenin našich. Pravděpodobno, 
že žlutka naváta byla po saském zalednění, v meziledovém období helvet- 
ském, rudá hlína železitá (č. 5.) jest pak ovšem ještě starší; hnědá hlína 
(č. 3.) měla by stáří mladšího loessu Hibschova pocházejíc z období ná¬ 
sledujícího polskému zalednění, tudíž z obdcbí meziledí neudeckého. Její 
erose odpovídala by poslednímu, u nás ještě méně pocítěnému zalednění 
meklenburskému, po němž na sklonku pleistocénní doby byly asi usazeny 
šedé hlíny. 
Čtyřdílné hlíny oblasti naší lze svým vznikem předběžně připsati 
čtverým obdobím aridním, j ež následovaly po čtverém alpském zalednění. 32 ) 
Se zřetelem pak k názorům J. N. Woldřicha o posloupnosti období step- 
30 ) Terasy Mže a Vltavy na n. m. st. 156 a n. 
31 ) J. E. Hibscli, Versuch einer Gliederung der Diluvialgebilde im nordbdhm. 
Elbtale. Jahrb. d. k. k. geol. R.—A. 1899. 
32 ) Dodatečně jest názor ten podporován nálezem lebky, zubů a úlomků 
kostí, j ž nál ží turu krátkorohému, bos br L chyc ros fossilis Woldř. Je st to Člen 
fe u y ropicko-subtropické, v mezil dových dobách k nám přistěhovalé J st 
ovš m pr...vda, že příchod zvířeny té se opč kovd v různých dobách mezil do¬ 
vých a ústup její při návr tu klim tu drsného; proto musíme si všímati zároveň 
p 1 tolitických nálezů kultur ách, zbytky zvířen doprováz' jících. Při řečeném 
nál zu v c k překvapují robustní rozměry (— stoličky dosahují 10—11 cm\) uka¬ 
zující na zvíře nij .k ncd generované Nález objevil se ve hloubce 2 m, ti dy asi 
uprostřed žlutky. — Vrchní vrstvy, kostkovice a trupelka nejeví ani stopy po¬ 
dobu čistě štěpní fauny. 
XLV. 
