14 
následují dvě vrstvy písku (prům. 12a 1*3 m), hrubšího, pak jemného 
s vrstvami jílu větvícího se. Teprv potom uložena žlutka 1*5 —2 5 m 
mocná, nahoře (pod ornicí) přecházející v červenou ,,kostko vici“. 
Erosivní cyklus směru sudetského dospěl — podobně jako právě 
řečené pozůstatky cyklu rudohorského — svého starobného stadia. Široká 
a mělká údolí o nízkých předělech byla éolo-hydatinními uloženinami 
jen dokonaleji zarovnána, takže, nebýti jednak nevysokých výčnělků 
(monadnocků), jednak recentních rýh údolních, páro vina takto vzniklá 
byla by dokonalou rovinou. Názor ten dotvrzují přirozené profily, jež 
vyvolány recentním výmolným cyklem a jsou viditelné při hranách údol¬ 
ních. Recentní výmolné rýhy přetínají starší fossilní plochá údolí v kosém 
úhlu. (Viz obr. 5.) Podél hran údolních lze sledovati pravidelně se střídající 
partie, v nichž éolické uloženiny mají nej menší mocnost a spočívají bez 
fluviatilního podkladu přímo na křídovém podloží s partiemi, kde obojí 
uloženiny, fluviatilní i éolické, v mocnosti 8—10 m jsou uloženy a recent- 
ními údolními rýhami proťaty. Nejsou-li éolické usazeniny přítomny hned 
při hraně údolní, nalezneme je ve směru vjv. na př. v úvozech polních 
cest neb na druhé straně ve směru zsz. Někde užila nová výmolná soustava 
údolní tohoto pásma nej menšího odporu k vyhloubení pobočných údolí 
(viz na př. v neb t obr. 1.). 
Po takových dokladech mizí poslední pochybnost, že pod příkrovem 
éolických usazenin skrývá se jen málo zvlněná parovina, kterou jako 
své konečné dílo vytvořil zašlý dnes erosivní cyklus směru sudetského. 
Nastává úkol, pokusí ti se o určení doby vzniku a zániku tohoto 
cyklu. Předem datum zániku. Ten jest přibližně současný s usazením 
éolické přikrývky jeho, popsané výše v profilech. Určení stáří této při¬ 
krývky — aspoň přímé určení — jest dosti nesnadné. Pro nedostatek 
pomůcek palaeontologických 25 ) j est nutno vžiti útočiště k methodě srov¬ 
návací se zřetelem k mechanickému složení příbuzných usazenin bližších 
a vzdálenějších oblastí. Tak na př. hlíny v Jenerálce a Košířské Bulovce 
u Prahy uložené a J. N. Woldřichem analyso váné, 26 ) pak hlíny pleistocénní 
na Plzeňsku, analysované C. ryt. Purkyní 27 ) jeví nejednu analogii s po- 
25 ) Učiněno bylo opatření, aby na příště nepřišla na zmar žádná fossilie, a to 
jak v oblasti zde vytčené tak i v sousedních, takže další pokračování práce, které 
bohdá rozšíří a prohloubí tuto geomorfologickou studii bude se moci opírati též 
o materiál palaeontologický. — Mezitím, co tato rozprava byla v tisku, sdělil mi 
laskavě p. Jos. Lukavec, řídící učit 1 v K. tušících, řadu nálezů uči .ě íých v hli¬ 
ništi popsané cihelny. Poukazuje se k nim — pokud nenáleží v*obor historické 
archaeologie níže — v pozn. 32. 
- 6 ) J. N. Woldřich, Fossilní fauna štěpní z Košiřské Bulovky u Prahy; pak: 
Tábořiště diluviálního člověka v Jenerálce u Prahy. Obojí v Rozpr. Č. Akad. II., r. 
1897, resp. 1900. 
27 ) Plistocaen (diluvium) na Plzeňsku. Rozpr. Č. Akad. II. 1904. 
XLV. 
