sekundární kolonie), které se naprosto od většiny kolonií odlišují, ač bez¬ 
pečně náležejí k téže specii či varietě bakteriové. Povstalať právě každá 
z nich z individua, jež nabylo odchylných vlastností a přeočkováním lze 
tyto odchylné vlastnosti udržeti v kulturách. Velmi často objeví se jen část 
kolonie odchylně stavěna, jen výsek její, sektor buď barvou, množstvím 
slizu, strukturou povrchu a podobně se od ostatních partií liší. Velmi ná¬ 
padně jeví se to dle Beijerincka v kulturách Actinomyces annulatus , 
kterážto specie v normálních okolnostech tvoří kolonie sestávající z kon¬ 
centrických bílých kruhů, jak se v nich tvoří tak zv. konidie. ,,Mutuj e-li" 
však kolonie, může se státi, že ztratí v určitých svých místech schopnost 
tvořiti distinktní takovéto kruhy, jež pak jeví se omezeny na zcela určitá 
místa, kdežto velké sektory jeví se stavěny skoro homogenně, téměř bez 
kruhů. Sektory takovéto objevují se někdy, jak bylo již řečeno, také lijí-li 
se desky z kultur Chíorell nebo v kulturách Chlorellových na agaru v rour¬ 
kách. Tak zvané sekundární kolonie, jak se objevují u různých mikroorga¬ 
nismů (bakterií, kvasinek), jakožto jakési výpučky z normálních kolonií 
(knoflíkovité) ve tvaru jazykovitých výběžků atd. a jež mají původ v tom 
že nové jako mutanti vystupující formy doznávají velmi rychlého dělení, 
nejsou asi podstatně odchylnými od tvoření vylíčených sektorů. 
První zprávy o změnách pěstěných mikrorganismů, kteréžto změny 
na další generace se přenášejí, děkujeme Hansenovi. Ku podivu jsou publi¬ 
kace tohoto autora z tohoto směru dosud nej důležitější. Hansen pracoval 
s kvasinkami a postupoval od jedné buňky; selekce tedy nehrála zde žádné 
role. Vystavil-li kmeny své, jež za normálních okolností na sádrových 
blocích tvořily spory, vlivu abnormně vyšší temperatury, ztratily i schop¬ 
nost tvořiti spory. Vznikly tak asporogenní rassy, možno říci úplně kon¬ 
stantní, neboť ani po dvanáctiletém přeočkovávání, kdy sta generací byla 
vznikla, nevrátila se jednotlivým liniím schopnost původní. S jiným, ne¬ 
méně zvláštním zjevem fysiologickým setkal se Massini při svých pracích 
o Bacteriu coli. Zprávy jeho o tomto předmětu vyvolaly celou literaturu, 
vzbudily živou diskussi a byly úplně potvrzeny. Massini isoloval z lid¬ 
ského střeva Baderium coli, které se ode všech známých kmenů tohoto 
Schizomyceta tím lišilo, že postrádalo schopnosti rozkládati mléčný cukr 
tak, že na substrátech, jež chovaly tuto substanci, nedocházelo ku tvoření 
mléčné kyseliny. Nicméně tvořil kmen tento, byl-li pěstěn na mediích 
s mléčným cukrem (na př. na tak z v. endoagaru), po čase sekundárné ko¬ 
lonie ve tvaru „knoflíků", jež na substrátech bez tohoto cukru nikdy se 
neobjevovaly a jichž descendenti vyznačovali se schopností vyráběti z lak- 
tosy mléčnou kyselinu. Schopnost pak tato objevila se býti dědičnou, i po 
přeočkování na obyčejný mléčného cukru prostý agar zůstávala zachována, 
jen v jediném z mnohých případů byla pozorována ztráta její. Massini 
mluví zde o mutaci ve smyslu de Vriese a nazývá své bakterium Bact. coli 
mutabile. Benecke (1. c. 1909, pag. 216) opakoval pokusy tyto vycházeje 
od jednoho individua dle methody Burriho a potvrdil tvoření sekundár- 
XLVI. 
