33 
uích kolonií s význačnými jich vlastnostmi. Odporučuje jen, aby bylo vy¬ 
cházeno při příštích takovýchto pokusech od mikrobů, které by pocházely 
co možná nejvíce se stanoviska přirozeného. Neníť nemožno, u bacteria 
Massiniho, že jedná se o formu, která kdysi vyznačovala se schopností 
zkvašovati laktosu, prošedši však střevem (tak ale snad všecky kmeny 
coliové prošly a přece kvasí! Pozn. referenta) degenerovala, pozbyla schop¬ 
nosti kvasivé a po čase, právě v kulturách Massiniho této schopnosti 
zase nabyla. Takže by se nejednalo o vznik vlastnosti nové, nýbrž toliko 
o opětovné vyvolání karakterů, kterými linie před časem již se byla vyzna¬ 
čovala. Pracemi R. Muller a}) a jeho školy byly zjevy podobné rozšířeny na 
Gelou řadu bakterií, Muller sám konstatoval mimo jiné, že kterýkoli kmen 
bacilla tyfového může tvořiti sekundární kolonie a stanovil pro lékařství 
velmi důležité faktum, že z této bakterie mohou podobným způsobem po¬ 
vstává ti bakterie paratyfové (pag. 314). Bacterium coli mutabile podržuje 
svoji novou vlastnost v kulturách kielského bakteriologa již po léta. Se 
stanoviska čistě botanického byla studována variabilita mikrobů Wolfem. 
U prodigiosa bylo stanoveno, že mohou vzniknouti i modifikace pomí- 
jitelné, tedy nedědičné, vlivem některých abnormních činitelů, a sice dosti 
různé. Bílá barva kultur dostavovala se následkem zvýšení temperatury, 
přidání dvojchromanu draselnatého, síranu mědnatého, fenolu k mediu 
kulturnímu; modifikace do modrovioletového tonu po síranu mědnatém, 
octanu mědnatém, dusičnanu a síranu kobaltnatém. Absolutně konstantní 
,,mutace" vznikaly po přidání chloridu rtuťnatého (bílá barva), tmavo- 
červené mutace po přidání nadmangananu draselnatého, dusičnanu ka- 
demnatého, sublimátu a chromátu. Některé mutace byly zvratnými, trvale 
nebylo je tedy možno udržeti v kultuře na normálních půdách. Při pozorném 
výběru a častém přeočkovávání bylo lze nicméně libovolně dlouho udržovati 
kmeny při bílé barvě; přísadou původní byl zde chromát, octan mědnatý, 
dusičnan kademnatý a nikelnatý. Podobně choval se Staphylococcus py- 
ogenes aureus ; jakožto dědičná mutace vznikla jedna bílá rassa z příčin 
neznámých. U myxobakterií ( Myxococcus rubescens a virescens) bylo do¬ 
cíleno konstantních změn zvýšením temperatury, různostmi ve složení 
živném kulturních medií a přidáváním jedu. Většina mutací vznikla tedy, 
přidalo-li se ku živnému substrátu nepatrné množství nějakých, ve větším 
množství otravných solí. Podobným způsobem podařilo se vy vola ti E. 
Schiemannové 2 ) „mutace" u Aspergillus niger. Dvě konstantní vznikly po 
přidání dvojchromanu draselnatého; vyznačovaly se hnědou barvou. 
Jiné vyvolány byly extremní temperaturou (45° C). Ve všech případech bylo 
na bíledni, že vybavovány byly silným podrážděním resultujícím z abnorm¬ 
ních podmínek kulturních. Srovnáváním kultur normálních s abnormními 
*) Muller R., Bakterienmutationen. (Zc-itschrift fůr induktive Abstammungs- 
lehre, 1912, VIII, pag. 305 seq.) 
x ) Schiemann E., Mutationen bei Aspergillus niger von Tieghem. (Zeitschrift 
fůr induktive Abstammuugslehre, VIII, 1912, pag 1—35.) 
Rozpravy: Roč. XXIII. Tř. II. Č. 46. 
XLVI. 
3 
