37 
dojem, jakoby se mutace vracela přímo ku kmeni původnímu. Také pozo¬ 
ruje se u některých mutantů, že zvrat děje se nadobyčej rychle, takže 
tekuté kultury, v nichž dějí se takovéto mutace, činí dojem spíše fluktu- 
jících variací, při nichž objevuje se dotčená íorma mutační toliko během 
několika generací (1. c. pag. 51). To pozoroval B. na mutaci parvus od Ba- 
cillus indicus. Zvláštní je, že dochází velmi pravděpodobně dříve ještě, 
nežli mutace se projeví na venek, k jakýmsi processům promutačním (1. 
c. pag. 48). Pěstuje-li se mutant Ascococcus (význačný tvořením zvláštních 
zoogloěových chuchvalců) z Bacillus herbičola na mediích sladinkových 
při 20—30° C, lze obdržeti lehce materiál úplně konstantní. Činí-li se z něho 
výsev na minerální agar se saccharosou a K N 0 3 , nezmění se forma za žád¬ 
ných okolností. Přeočkuje-li se však z tohoto posledního media opět na 
sladinku, v brzsku dostaví se atavismus a utvoří se stará forma herbičola. 
Je patrno, že zvrat tento musil býti připravován již na agaru s dusična¬ 
nem a saccharosou, že na tomto mediu děla se jakási „promutace". Zá¬ 
roveň je jasno, že jedná se zde o podmínky výživy, které vybavují určitý 
mutační zjev. Že při tom hraje vázaný dusík potravy hlavní úlohu, je velmi 
pravděpodobno. 
Pro práce referentovy jsou ovšem nejdůležitější výsledky Beije- 
rinckovy o mutacích Chlorell. Bohužel nejsou data delftského bakteriologa 
o tomto objektu příliš četná (1. c. pag. 56 seq.). Mutativní zjevy sledovány 
byly na Chl. variegata B. Mutace projevují se v této specii tím, že vznikají 
v roztěrech žlutě zbarvené sektory, v deskách žluté kolonie, které předá¬ 
vají tuto vlastnost, jež očividně spočívá na ztrátě určitých schopností, 
svému potomstvu. Povstává tak mutant zvaný „aurea". Mikroskopickým 
ohledáním lze zjistiti dle Beijerincka, že chloroplasty toliko na jednom 
anebo na několika málo místech svého těla podržují schopnost tvořiti bar¬ 
vivo, kdežto na ostatních místech této schopnosti pozbyly. Takže mutace 
nespočívá na ztrátě chloroplastů a shoduje se se zjevy albikace, jako je 
pozorujeme u vyšších rostlin. Rozdíl však zde jest ten, že u „aurea" Chlorell 
na určitých místech chloroplastů pozorujeme zachovánu zeleň normální 
intensity, kdežto u „aurea" chloroplastů vyšších rostlin pozoruje se stejno¬ 
měrné žluté zabarvení. Mutativní tuto formu nazývá B. Chlorella varie¬ 
gata aurea. Mimo tuto objevila se v kulturách B-ových ještě jiná mutace, 
sestávající z úplně bezbarvých individuí formy protothekové. Stalo se to 
však jen několikráte v kulturách na agaru s minerálními solemi, při čemž 
nalezeny byly jednotlivé kolonie, jež byly bezbarvé. V každém případě jest 
tvoření tohoto mutanta řídkým zjevem. Jest možno, že rod Prototheca , 
který se vyznačuje konstantně bezbarvými buňkami, vskutku vznikl 
mutaci z nějaké zelené Chlorelly. Jest to tím spíše možné, že B. udává, že 
i „houba" Prototheca (z přírody isolovaná) chová ve svých buňkách bez¬ 
barvý chloroplast, v němž lokalisován jest glykogen („glykofor"; také 
u Chl. variegata objevuje se glykogen v jediném lasturovitém chloroplastu), 
takže prototheková mutace od Chl. variegata představovala by prý přímý 
XLVI. 
