43 
jako mateřská individua nikterak nepůsobila na transplantované cizí 
ovarium a při křížení objevily se výsledky shodné s dřívějšími. Uměle pru¬ 
hovaná samička s vaječníkem typica dala však po skřížení se samečkem 
pruhované umělé rassy vznik toliko pruhovaným individuím ( typica sa¬ 
motné dávaly intermedierní formy), pruhované umělé samičky s ovariemi 
typica po skřížení s typica porodily valnou většinu typica. I soudí Jollos: 
Jelikož po skřížení typica s umělými formami ponenáhlu nastává zvrat 
k formě kmenové, nejedná se zde o změnu dědičných vloh, genotypu, 
nýbrž toliko o modifikace, změny tedy fenotypické. S tím souhlasí, jestliže 
povstává v F x typica (následkem dominance nad ev. taeniata) po skřížení 
dvakrát X prostř. pruh. umělá rassa resp. taeniata x prostř. pruh. umělá 
rassa, jelikož obě umělé rassy genotypicky rovnají se typice. Zde přicházejí 
k platnosti pouze „dozvuky" experimentálních vlivů na další generace. 
Tyto ,,dozvuky" jmenovitě také při transplantaci cizích ovarií se jeví a 
zjevy, které nadcházejí, je-li „Tragamme" umělá nějaká forma, jen tímto 
způsobem dají se vysvětliti. Přiznává ovšem Jollos , že ,,dozvuky" tak 
dlouhého trvání a tak značné intensity, které i na cizí, transplantovaná 
ovaria mohou působiti, u vyšších organismů ještě pozorovány nebyly. 
Jollos vykládá také většinu případů t. zv. mutací mikroorganismů, 
jak byly v předešlém vylíčeny, jinak než autoři, kteří tyto zjevy vyvolali. 
Přiznává sice (1914, 1 ) pag. 29), že jest dokázáno několik málo případů 
pravých mutací t. j. náhlých změn, které naprosto stálými se jeví (sem 
náleží především případ Hansenových asporogenních rass u kvasinek, 
některé nálezy Wolfovy a Schiemannove). Z vlastní praxe uvádí (pag. 17) 
pravou mutaci vyvolanou u Paramaecia. V jedné čisté linii, která byla 
delší čas pěstěna při 31° C, objevila se individua, která se lišila velikostí 
od výchozí formy. Při dalším pěstění se ukázalo, že tvoří novou rassu, která 
vedle svých malých rozměrů vyznačovala se též vyšším temperaturním 
maximem. Tyto dvě vlastnosti podržovala konstantně i za nej různějších 
podmínek životních a přenášela je na potomstvo, jak při rozmnožování 
vegetativním tak při konjugaci. (Bylo by bývalo důležito stanoviti, jak 
se chovaly tyto nabyté vlastnosti při křížení s individui, jež jich neměla. 
Pozn. referentova.). Takže se v tomto případě jednalo vskutku o změnu 
v genách. A. jelikož při jejím vzniku vyloučena byla kopulace, vznikla 
čistou mutací, vyvolanou ovšem vyšší temperaturou. 
Naproti tomu u všech, mimo případy zmíněné, „stabilních mutací" 
pozorujeme dle Jollose zvrat k formě normální, třebaže nové znaky udržo¬ 
valy se velmi dlouho, tak na př. u Paramaecií, jež byla učiněna na několik 
měsíců vzdornými oproti kyselině arsenové, u Trypanosom i několik roků. 
Neboť počínaje osmým měsícem počala vzdornost v prvém případě pone¬ 
náhlu mizeti, v případě druhém zmizela najednou, jestliže parasiti prošli 
x ) Jollos V., Variabilitát und Vererbung bei Mikroorganismen. (Zeitschrift 
fůr induktive Abstammungslehre, 1914, pag. 14—36.) 
XLVI. 
