45 
i na koncentrovanější sladince, i byla na snadě domněnka, že příčinou toho 
byla přítomnost několika uhlohydrátů v tomto mediu. I byla pěstována 
,,lipská zelena ‘ na minerálním roztoku Artariho, k němuž přidáno jak glu¬ 
kosy tak maltosy. Na posledním disaccharidu (srovnej protokoll) byla by 
rostla barvou smaragdově zelenou, na čisté glukose byla by nabyla tonu 
bělavého. Na směsi vskutku objevila se po čase kombinace bílá se žluto¬ 
zelenou a posléze na celku šedobílém dostavilo se tvoření sekundárních ko¬ 
lonií barvy sarcinově žluté. Zvláště pak to byl škrob (rozpustný), jenž vy¬ 
bavoval panašování kultur této Chlorelly. Na sladince s přidáním 2% škrobu 
objevovaly se žlutočervené sektory, na Artariho mediu se škrobem části 
bílé ve smaragdově zelených povlacích. Pod světlem monochromatickým 
na sladince zřed. a saccharose objevovaly se nepravidelnosti v zabarvení 
kultur: po temně zeleném povlaku základním táhly se skvrny bílé (zvon 
bichromátový); ve světle modrém kraj kultur jest bíle zabarven, patrně 
táhla se slabá vrstvička bílé barvy přes celý zelený povlak základní pro¬ 
půjčujíc mu zde toliko bělavý nádech, kde pak přecházela tato svrchní 
vrstvička přímo na substrát agarový a usazovala se na něm přímo bez 
podkladu zeleného, tam přicházela její čistě bílá barva k platnosti. Jakési 
periklinálni složení kultur obdobné periklinálním ,,chimérám'* vyšších 
rostlin v tomto případě se tedy projevovalo; tvoření sektorů upomínalo 
zase na sektorialní ,,chiméry". Nedivno, že Beijerinck srovnával celé kul¬ 
tury takto sektorově utvářené se sektorialními chimérami panašování 
vyzdvihuje ovšem v popředí mutativnost obou zjevů vycházející z čistě 
vnitřních příčin. Pro naše stanovisko vyplývalo by z pozorování Chlorell 
pro etiologii panašování sektorialního ba i — jak případ s modrým zvonem 
dosvědčuje — periklinálního, že mutování v určitých pletivech rostlin 
vyšších má příčinu svou v jistých změnách výměny látek. Uvidíme, že 
fakta tato nejsou pouhými analogy, nýbrž že mají nemalou důležitost 
pro vysledování etiologie fanerogam panašovaných. 
Zvláště krásně objevovalo se „aureové" zabarvení v kulturách trypsi- 
nových. Krásná oranžová žluť byla přímo význačná pro kultury trypsi¬ 
nem „otrávené" jmenovitě u Chl. variegata B. Působivým byl trypsin ne- 
sterilisovaný étherem, zvláště pak průba, která byla delší čas vystavena 
působnosti par étherových. Na tomto posledním mediu objevovala se do¬ 
konce časem v rourkách kol středního, jako gummigutově žlutého povlaku 
krásna, průsvitně bílá obruba, jež v předcházejících sděleních zvána 
„hyalina" Ze působení trypsinu bylo immeidátní, o tom nemůže býti dle 
toho, co již bylo řečeno, sporu. Zároveň však je jasno, že vliv jeho je možno 
toliko jen se stanoviska íysiologie výživy vykládati. Neboť enzymy jsou 
xaPs^oxV látky, které zasahují přímým způsobem do koloběhu výměny 
látek u organismů rostlinných i živočišných. Možno tedy zkrátka pointo- 
vati, že vystoupení této aurey v kulturách Chlorelly vyplývalo z určitého 
modifikování enzymatických pochodů u této řasy. Zda-li také ony „aurey", 
jež dostavovaly se po působení pouhých uhlohydrátů, byly toliko nepřímo 
XLVI. 
