10 
toliko theorie anafytosní, o kterou již po mnohá léta oproti předsudkům pa¬ 
nujících škol morfologických se zasazuji. 
Dle této theorie není osa neb stonek jednotný celek a listy nejsou pou¬ 
hými přívěsky této osy. Osa totiž se skládá ze článků osních, a ku každému 
článku náleží list, jenž nad tímto článkem stojí. List a k němu přináležející 
článek činí morfologickou jednotu, kterou nazývám článkem prýtovým; 
neboť prýt skládá se ze samých takovýchto článků. Užívaje terminu, od 
ScHULTz-e ze Schultzenstein-11 vytvořeného, nazývám článek prýtový také 
anafytem, a sice primárním, poněvadž jsou také anafyty sekundární. (To 
jsou na př. úkrojky listové, výtrusnice na listech vyrůstající a p.) Náuka 
o anafytech, jakožto morfologických jednotkách, které rozvětvujíce se rostlinu 
budují — což nazval Schultz Anaphytosis — sluj tedy náukou anafytosní, 
nikoli (dle mínění ScHULTz-ova) jako protiva, nýbrž jako doplněk náuky meta- 
morfosní. 
List jest vlastně konečný ku svému článku osnímu, poněvadž však články 
osní tvoří sympodium, jímž jest stonek, stojí listy a vznikají postranně k tomu 
sympodiu, tak jako na př. u Brutnákovitých květy vznikají pobočně k sou- 
noží vijanu. Poněvadž však jest list konečný ku svému článku, objeví se toto 
postavení nepokrytě všude tam, kde prýt jen na jeden článek jest redukován 
neb obmezen, jakož i tam, kde sounoží ono, jemuž říkáme stonek, konečným 
článkem, jakožto posledním, se obmezí. 
Neplodné kladodium dle výkladu Duval a a Van TiEGHEM-a musilo by 
tedy býti prýtem jednočlenným, právě jen článek osní (to by byla ta rudi¬ 
mentární osa) a jeho list. Kladodium květonosné pak, kde první supponovaný 
list jest dle vývoje konečný a teprve druhý k tomu prvnímu článku prýto- 
vému postranní, rovnalo by se vývojem embryu jednoděložnému, jehož první 
list (děloha) také jest konečný a teprva druhý list poboční. Terminální posta¬ 
vení předpokládaného listu bylo by tedy možné, a vývoj kladodia v rodech 
Danae a Ruscus (s. str.) neodporoval by možnosti výkladu DuvAL-Jouve-a 
a ostatních jeho stoupenců. Podezřelou mohla by se však zdáti ta okolnost, 
že známe terminální listy pouze ve květech (tyčinky a plodolisty) a na em- 
bryech (dělohu), ale žádný posud terminální lupen na větvi vegetativní. Ana¬ 
logie pseudoterminálního listu od jfuncus conglomeratus se sem nehodí, po¬ 
něvadž ten list není od prvopočátku terminálním. Sterilní kladodium listnatců 
poskytovalo by prvý případ toho druhu, pročež bylo by nezbytno podati 
zcela přesný důkaz, že případ ten skutečně nastal, a nesměla by jinak neod- 
stranitelná fakta státi na odpor. 
Taková odporující fakta však zde jsou, a sice tato: 
1. Poněvadž svazky cévní v lupenovité časti kladodia obráceny jsou na 
zevnitř proti šupině podpůrné, a tedy i líc toho listu na vnější straně by 
se nalézal, musil by vegetační bod květonosné osy kladodia též na vnější 
straně se nacházet, musil by tedy i šupinovitý listen na kladodiu vždy z do¬ 
lejší jeho strany vynikati To však se pozoruje pouze u R. hypophyllum , nej¬ 
vzácnějšího to druhu; typický R. hypo glos sum, R. aculeatus , Semele androgyna 
(nese-li svazeček květní z plochy) mají podpůrný listen květenství a kvě- 
XXVII. 
