11 
tenství samé na hoření straně, tedy právě naopak, než by dle učení Duval- 
JouvE-ova býti mělo. Van Tieghem ovšem sám zpozoroval tuto obtíž, po¬ 
máhal si však tím způsobem, že právě toto nejvšeobecnější postavení listenu 
prohlásil za anomálii, kterou chtěl objasniti výkladem více než podivným, 
o němž později ještě promluvím. Není to však pouhá anomálie, nýbrž morfo- 
logická absurdita, aby list obracel svůj rub k vegetačnímu vrcholku osy. Zá¬ 
važná tato námitka zůstala tedy nevyvrácena. 
2. Postavení svazečků květních a jich listenů na obou krajích lupenovi- 
tého kladodia u Semele androgyna nelze nikterak srovnati s domnělou listo¬ 
vou povahou kladodia, a přece nemůže kladodium v tomto rodu míti jiný 
morfologický význam nežli kladodia rodu Ríiscus , což dokážu ještě podrob¬ 
něji, ač to samo sebou jest patrné. Duval-Jouve na rod Semele neměl ohledu, 
Van Tieghem však snažil se i toto postavení květů vysvětliti se stanoviska 
svého, ale jakým opět divným a nuceným způsobem! Z uspořádání svazků 
cévních totiž, které po obou krajích kladodia ku svazkům květním odcházejí, 
odvozoval ten výklad, že tvoří svazečky květů dvojsrpek, jehož vidlovité 
větve ku prvému listu prýtu (totiž k listovitému kladodiu) po krajích jeho 
jsou přirostlé (obr. 4). Uvidíme dále, jak strojený to výklad, a pro každého, 
jenž vidinami anatomicko-tvarozpytné methody francouzské zaslepiti se nedá, 
naprosto nezáživný. 
3 . Výklad DuvAL-JouvE-a a Van TiEGHEM-a zapomíná na kladodie termi- 
nální, které v rodu Ruscus ukončují prodloužené, oblé neb prismaticky hra¬ 
naté větve, a které by musily býti konečnými listy jejich, čemuž, jak ukážu, 
odporuje důkladnější studium těchto ldadodií, zejména u R. aculeatus , a zvláště 
jejich zajímavých variací. 
Náhled Koch-ův, Duval-ův a Van Tieghem-ův, od většiny morfologů ne¬ 
přijatý, nejnověji obnovil Velenovský ') z důvodů dvou následujících: 1. On 
nalezl a vyobrazil přízemní ony konvalinkovité lupeny u Danae racemosa, 
o kterých již Askenasy r. 1872 se zmiňuje. * 2 ) Poněvadž phyllokladie Danae 
mají přibližně stejný tvar, stejný lesk a skoro tutéž nervaturu (jen hlavní nerv 
méně vyznačený), má autor za to, že můžeme z podobnosti phyllokladií ku 
pravým přízemním listům Danae souditi, že jsou tyto phyllokladie pravé 
listy, ovšem že k ose brachyblastu zakrnělého konečné Neboť by bylo po- 
divuhodno, že by listovitě přeměněná osa vzala na se tvar listů, jež během 
věků jinak v šupiny zakrsaly. 
2. Druhý důvod jeho jest ten, že u Ruscus hypoglossum podpůrná braktea 
květů má vysoce podezřelou podobnost se samým phyllokladiem, kterážto 
podobnost ukazuje na stejnou morfologickou hodnotu obou. 
Tuto podobnost ovšem třeba bude mi vysvětliti. Ostatně již Askenasy 
o těchto dvou důvodech pro listovou theorii uvažoval, aniž však je pokládal 
') O phyllokladiích rodu Danae. Rozpravy české Akademie. 1892. 
2 ) L c. pag. 22: »Bisweilen kommt bei Ruscus racemosus eine sonderbare Anomálie 
vor; an dem aus dem Boden sich erhebenden Sprosse bilden sich nach den grosseren, 
friiher beschriebenen Scheidenbláttern einige Blátter mit langem Stiel und eifórmiger 
griiner Spreite aus, die etwa wie Convallarienblátter aussehen.« 
XXVII 
