13 
mylná. Důkaz vývinozpytný tedy aspoň není postačitelný. Druhý náhled, že 
jest čepel kladodia pravým listem, odvolává se na anatomii té čepele, která se 
shoduje s anatomickou strukturou listu a nikoliv stonku, ještě určitěji ke shodě 
s anatomickou strukturou jehlicovitého brachyblastu rodu Sciadopitys a šupiny 
plodní u Araucarieí, též k analogii se květenstvím lípy a jeho listenem a p. 
(Duval-Jouve, Van Tieghem); anebo na podobnost lupenů, u Danae race- 
mosa se vyskytujících, s tvarem kladodií téže rostliny a na shodu liguly u Ruscus 
hypoglossum se samou čepelí kladodia, na níž ona sedí (Velenovský) ; zkrátka 
tedy na podobnost aneb shodu vnější neb vnitřní s nepochybnými listy. Tyto 
podobnosti a shody byly by závažné a dosti přesvědčující,' kdyby výkladu 
kladodia jakožto listu neodporovala tak rozhodně a nesmiřitelně fakta některá, 
výše vytčená, která svědčí náhledu prvnějšímu (listen z hoření strany kladodia 
místo dolení, krajní květy u Semele , vytváření terminálních kladodií u Ruscus 
acídeatus). Vůbec podobnost neb shoda anatomické struktury, t. j. zde 
uspořádání svazků cévních, může poskytovati jen jakous pravděpodobnost, 
nikoli však jistotu morfologické shodnosti, a totéž platí o podobnosti vnější, 
tvaru se týkající. 
Jak ze všeho vidno, nedošlo posud ke konečnému právoplatnému roz¬ 
hodnutí mezi oběma výklady; třeba tu podati přesných důkazů místo pravdě¬ 
podobností a oceniti, po případě odstraniti, všeliké námitky, které se posud 
z obou stran opačnému výkladu činí. Práce má, kterouž nyní předkládám a 
která povstala již asi před decenniem, však posud v prvotním rukopise od¬ 
počívala, stanovila si za vděčný cíl, dostáti, jak nejlépe možná, vytčenému 
úkolu. Materiál, jehož jsem použil, byl dílem živý z Pražské botanické za¬ 
hrady a ze zahrady Chuděnické, dílem sušený z herbáře musejního. Proberu 
jednotlivé rody a druhy v pořádku, který se mi zdá býti k účelu mému nej¬ 
přiměřenějším. 
1. Danae racemosa Monch. 
(Ruscus racemosus L.) 
(Obr. 1.—8.) 
Druh tento ještě nejvíce se srovnává s utvářením jinde v rostlinstvu obvyk¬ 
lým, jelikož jeho květy na konci obyčejných, prodloužených větví, na ose ne¬ 
rozšířené, a sice v jednoduchém hroznu, k listenům šupinovitým jednotlivě 
úžlabní se nalézají. Tyto hrozny ukončují dolejší postranní větve rozvětvené 
lodyhy, květy jsou tam spirálně víceřadě sestaveny; na zpodu každé stopky 
květní nachází se na zad hledící (adossovaný), blánovitý, objímavý listenec. 
Kladodie, tvaru podlouhle kopinatého, jsou vesměs neplodné a vesměs 
úžlabní, totiž v úžlabích nejhořejších šupinkovitých listů na lodyze a na jejích 
prodloužených primárních větvích (kteréž hlavními větvemi nazývati budu); 
jsou to tudíž větévky poboční prvního i druhého řádu, čili osy (prýty) druhé 
a třetí generace. Na hlavních větvích květoucích spatřuje se nej hořejší kladodium 
XXVII 
