22 
které nad květenstvím z centrálního cylindru se rozbíhají, sahá pak do vý- 
krojku mezi oběma konečnými zoubky. 
Kladodium Semele , nesoucí jediný svazek kvetu a jeho podpůrný listen na 
hořejší straně kladodia více neb méně dokonale v mediáně, shoduje se v morfo- 
logické své úpravě a zajisté i v morfologickém významu svém úplně s květo- 
nosným kladodiem listnatců (Ruscus aculeatus a hypo glos sum). Co o jednom, 
to platí dojista také o druhém. Zároveň však objasnil jsem morfologickou sou¬ 
vislost a poměr těchto u Semele vzácnějších kladodií k oněm hojnějším, které 
obyčejně větší počet, potom též jen jedno květenství na kraji svém nesou. Ze 
článkův osních, z nichž kladodium jako každý stonek se skládá, buďto více 
jich produkuje svůj vyvinutý, byť i šupinkovitě zakrnělý list a úžlabní kvě¬ 
tenství, a ty pak stojí transversálně, anebo v ochuzenější formě jest jenom 
jeden a to nej dolejší článek plodný, který buď též má postavení transversální, 
anebo mediánní a dorsální. 
Tím se také vysvětluje, proč v rodu Danae na téže rostlině listy a jich 
úžlabní kladodie na hlavních větvích stojí transversálně, listenec na ose květní 
ale mediánně vzadu. Příčinou toho jest morfologická symmetrie a rovnováha. 
Na větvi více listů neb listenů nesoucí jsou tyto listy po obou stranách me¬ 
diány v nejlepší rovnováze; je-li však jen jeden listen vyvinut, tedy se nalézá 
v nejlepší rovnováze v mediáně samé, na zadní straně naproti listu ma¬ 
teřskému. 
Abych však složení kladodia u Semele ze článků osních úplně objasnil, 
jest zapotřebí, určitě se o tom vyjádřiti, co se názvem článek osní vlastně má 
vyrozumívat. Jak jsem již pravil, jest stonek složen ze článkův osních, z nichž 
každý na svém hořením konci nese list; článek a list pospolu činí článek prýtový, 
a celý listnatý prýt z více méně četných článků prýtových se skládá. Ale jaká 
část stonku jest článkem osním a kde jsou hranice jednotlivých článků? 
Morfologové po příkladu ScuLEiDEN-ově vyrozumívají článkem osním ten kus 
osy stonkové, který mezi dvěma po sobě následujícími listy se nachází. To 
má dobrý smysl a nepopiratelnou oprávněnost tam, kde listy zpodem svým 
osu dokonale objímají, jako na př. u trav, Umbellifer (obr. 40.). List vzniká 
tam z celé periferie stonku, tudíž jest celý kus stonku s veškerou periferií 
stonkovou prodloužením báse listové směrem dolů k níže stojícímu listu. 
Tento článek jest něco opravdu jednotného. 
Jinak jest, když listy toliko nějakou část periferie stonkové obepínají. 
Abych uvedl jednoduchý příklad, dejme tomu, že listy objímají toliko jednu 
třetinu objemu stonkového a že jsou dle 1 / 3 sestaveny, takže vždy čtvrtý list 
nad listem za prvý přijatým stojí (obr. 38.). V takovém případě bývá (ne 
vždycky ale často) znatelná stopa listu na stonku, totiž od krajů listů sbíhají 
jemné čáry neb silnější hrany, oddělující tu část stonku, která pod listem 
stojí a kterou stopou (vnější) nazýváme, od stop sousedních. Tato stopa zaujímá 
do šířky tak jako básis listu pouze třetinu objemu stonkového, za to sahá ne¬ 
toliko k listu nejblíže dolejšímu, nýbrž až dolů k listu čtvrtému, a stojí právě 
nad stopou tohoto listu. Stopa a list patří k sobě, jedno v druhé bez určité 
hranice přechází; což zvláště pěkně se vidí na větvích mnohých Conifer (smrku, 
, XXVII. 
