24 
tedy článek osní není ničím objektivně stanoveným. V tom spočívá omyl pa¬ 
nující náuky o stonku a listech. 
Pohleďme nyní na kladodie rodu Semele se stanoviska právě objasněného, 
seznavše pravé články osní ve smyslu theorie anafytosní. Nejprve uvažme 
kladodie plodné s několika inflorescencemi na krajích. Články osní jsou tu 
sestaveny dvouřadé, jak v obr. 39., a sice v ploše transversální, parallelní 
s plochou podpůrné šupiny (obr. 42.). V též ploše jsou články osní také listo- 
vitě rozšířeny. V obrazci našem jest šest článků osních (červenými čarami 
přibližně odmezených), z nichž čtyři dolejší nesou listy šupinkovité a v jich 
úžlabí prýt květní (jenž se pak dále vidlanovitě rozvětvuje). Nejhořejší dva 
články však jsou bezlisté (listy na vrcholku jich redukovány, leda mozolko- 
vitou špičkou, jak dále uvidíme, nahrazeny), v jednu konečnou část kladodia 
nerozeznatelně spojené, však v případě uvedeném aspoň na dvouzubém konci 
volně vyvinuté a oddělené; což i v schématu 42. naznačeno. Jest to první ještě 
slabý začátek dichotomie. Složitější poměry však nalézáme v oné pokročilé 
dichotomii, již vyobrazuje obr. 8. Tuto každá z obou větví dichotomie vy¬ 
tvořila si v též ploše transversální další články osní, se dvěma vidlany na 
vnitřních krajích; pod těmito pak, v kommissurální čáře obou větví vznikl 
oběma jaksi společný mediánní článek, jenž není listovitě rozšířen jako ostatní 
články, v ploše transversální se nalézající. V obr. 41 A. naznačeno schematicky 
červenými čarami uspořádání článků, z nichž dichotomické to kladodium se 
skládá. Porovnáme-li dále úpravu svazků cévních v kladodiu obr 42. s úpravou 
svazků ve stonku obyčejném, obr. 39., vidíme ten rozdíl, že svazky cévní, 
které v obr. 39 uspořádány jsou okolo jednoho centra, rozdělily se na zpodu 
ve dvě části, sestavené každá okolo svého zvláštního centra a jdoucí k nej- 
dolejším listům a jich úžlabním prýtům. Centrální cylindr svazkový v stonku 
plochém tedy schází; svazky cévní výše stojících listů a jich pupenů nemohou 
se tedy jako jindy k němu připojovat, musí se tedy přikládat k níže stojícímu 
cylindru, jenž na též straně do prvního listu a pupenu vchází. 
Je-li pouze na jednom kraji kladodia jediný listen a úžlabní květ vyvinut, 
tedy jest to kladodium prýt ochuzený, pouze ze tří článků se skládající, totiž 
z prvního článku plodného, proti němuž stojí článek druhý, a nad nímž článek 
třetí; druhý a třetí neplodné vybíhají společně do špičky kladodia (obr. 43.). 
Pakliže však jediný listen a jeho úžlabní květ (resp. květenství) na ploše 
kladodia a sice na hoření jeho straně stojí (obr. 44.), tu nastal ten rozdíl, že 
první plodný článek vyvinul se v postavení mediánním, a sice dle pravidla 
u Jednoděložných nej obecnějšího na zad postaven, tak že i list jeho na zadní 
straně (adossován) se nachází. Tento článek, poněvadž neleží v transversále, 
není také listovitě rozšířen, nýbrž teprva článek druhý a třetí, které proti 
sobě v transversále postaveny jsou. Tento tvar kladodia blíží se již více nor¬ 
málnímu stonku, jelikož cylindr svazkový, k listu a květnému prýtu jdoucí, 
jest zároveň centrálním cylindrem celého kladodia, aspoň v jeho dolejší části 
až po květenství. 
Konečně nevyvine se již ani ten dorsální článek plodný a listotvorný, 
zbudou jenom dva ploské články transversální a bezlisté (obr. 45.), spojené 
XXVII. 
