25 
v jedinou listovitou čepel s úplně listovou nervaturou. Vyvinulo se kladodium 
úplně listovité, bezlisté a neplodné. 
Tento význam mají jalové kladodie rodu Semele , a poněvadž tytéž kla- 
dodie u Danaé ve všem s nimi se shodují, nemůže býti nejmenší pochyb¬ 
nosti, že také veskrze neplodné kladodie poslednějšího rodu mají tentýž 
význam morfologický. Co se u Danaé racemosa nedalo dokázati, co tam 
ostalo pochybným, to dokazuje zcela přesně blízko příbuzný rod Semele , a 
v tom spočívá právě veliká cena srovnávací methody morfologické. Nelze tedy, 
s jakousi pochybností, mluviti o pouhé analogii mezi kladodiemi rodu Danaé , 
Semele a Ruscus, poněvadž srovnávací methodou dokázána netoliko analogie, 
nýbrž pravá homologie. 
Kladodie v rodu Semele jsou tudíž skutečně přeměněné, li- 
stovitě vytvořené osy neb stonky; listy na nich jsou vždy za¬ 
krnělé, šupinkovité listeny, v jejichž úžlabí vznikají květy; tyto li¬ 
steny a jich květenství jsou buď transversálně dvouřadé postaveny, 
neb jest jen jeden v mediáně a na zad postavený listen s květen- 
stvím, anebo jest lupenovitý kaulom (phyllokladium) úplně bez- 
listý a bezkvětý, pouze vegetativní to ústroj, což platí též o vege¬ 
tativních kladodiích v rodu Danaé. 
3. Ruscus aculeatus L. 
Obr. 12.—29. 
Ruscus aculeatus shoduje se s předešlými dvěma druhy v povšechném 
rozvětvení stonku. Tento nese nad dlouhým, z oddenku vynikajícím článkem 
(ve smyslu obecném) nejprve dosti četné postranní hlavní větve v spirálním 
pořádku, v hoření své časti nad větvemi hlavními a též na těchto větvích 
hojné kladodie, které však též spirálně (dle %) jsou postaveny. Hlavní rozdíl 
od předešlých druhů a rodů však spočívá v tom, že jak stonek tak i hlavní 
prodloužené větve nesou na konci svém skutečně terminál ní kladodium. 
Terminální kladodium a nejhořejší úžlabní kladodie bývají z pravidla ne¬ 
plodné. Na plodných kladodiích úžlabních braktea a její úžlabní květenství 
nalézá se vždy na hořejší (zadní) straně kladodia; výjimku z tohoto pravidla 
jsem nikdy neshledal. Jest to také postavení prvního listu na úžlabní větvi 
pro Jednoděložné zcela normální. 
Kladodie u tohoto druhu vybíhají v tuhou, ostenitou, pichlavou, hnědou 
špičku; kraje jejich nejsou ostré ani zoblené, nýbrž ploché, jako uťaté, anobrž 
i rýhou opatřené, takže kraj zdvojený vyhlíží, a někdy, když na středu aneb 
v rýze kraje ještě podélné žebro vystupuje, trojžebrým se stává. Jak postranní 
tak i konečné kladodium mají na jedné ploše, i neplodné, silně vyniklý kýl, 
jenž nejdoleji též dvě až tři podélná žebra vykazuje; postranní, úžlabní kla¬ 
dodia mají ten kýl vždy na dolejší straně, konečné jej nese zpravidla na 
straně, kde nejhořejší šupinkovitý list a jeho úžlabní kladodium se nalézá. 
XXVII. 
