26 
Konečné kladodium jest více méně na zpodu nestejnostranné, sbíhá totiž na 
jedné straně širším křídlem dolů podle stonku neb hlavní větve než na pro¬ 
tějším kraji. Nejhořejší postranní kladodium pak nestojí přesně pod pro¬ 
středkem konečného kladodia, nýbrž více na straně křídla jeho úžeji a krat¬ 
čeji dolů sbíhajícího, a jestliže křídla kladodia značněji až pod nejhořejší list 
sbíhají, tedy sedí tento list a jeho úžlabní kladodium na samém kladodiu ko¬ 
nečném, podobně jako květenství na kladodiu úžlabním, jak viděti na obr. 12., 
kde šest listů dle 2 / 5 přesně v jejich postavení kresleno; takže list a klado¬ 
dium šesté stojí přímo nad listem prvním. Uvážíce náležitě toto postavení a 
způsob, jakým stopy listové se tvoří a jak sbíhají, budeme moci morfologické 
vztahy konečného kladodia k předcházejícím stopám a listům stanoviti a zá¬ 
roveň morfologickou hodnotu kladodia toho na jisto postaviti. 
Stonek od Ruscus aaileatus (a taktéž i hlavní větve) jest totiž vícežebrými 
stopami listů tence žebrnatý. Od každého listu sbíhají, rýhami oddělené, aspoň 
jedno střední a dvě krajní žebra; mediánní žebro však bývá často střední 
rýhou ve dvě žebra rozděleno. Takto jednodušeji bývají stopy hořeních listů 
hlavní větve vyvinuty; na stopě dolejších listů jest ovšem mezi žebro střední 
a obě krajní vloženo po jednom neb dvou dalších žebrech. Poněvadž stojí 
listy dle 2 / 5 , možná ovšem žebro střední neb dvě rýhou oddělená žebra střední 
každé stopy listové sledovati dolů až k mediáně šestého listu a jeho kla¬ 
dodia. Terminální kladodium jest ale tak utvářeno, že jeho hlouběji sbíhající, 
rýhovaný, křídlový kraj a (v obr. 12.) až k mediáně listu pátého shora (2), kraj 
druhého protějšího křídla až ku čtvrtému (3) listu sledovati možná. Tato křídla 
kladodia mají tedy polohu dvou následujících článků osních, které po článku 
s nejhořejším listem dle 2 / 5 následovati by měly. Obr. 12. to představuje 
zcela jasně: list šestý a jeho článek stojí nad listem a článkem prvním, 
křídlo a jakožto článek sedmý nad listem druhým a křídlo ft jakožto článek 
osmý nad listem třetím. Obě křídla z listovitého konečného kladodia jsou 
tedy již bezlisté, za to však listovitě rozšířené články osní, které po článku 
nejhořejšího listu dle 2 / 5 následují; kraje křídel pak jsou tvořeny medián- 
ními žebry těchto dvou článků. Dokonalého potvrzení dochází můj výklad 
křídel kladodia takovými vzácnějšími variacemi vzrůstu, jakou obr. 13. vyka¬ 
zuje. Zde totiž článek nejhořejšího listu, jenž kromobyčejně skoro přímo pod 
křídlem /?, tedy na samém kraji kladodia postaven jest, též listovitě se roz¬ 
šířil, takže sám přispívá k vytvořování konečného kladodia. Tu vidíme zřejmě, 
že střední žebro toho listonosného článku, rýhou rozdělené, leží vskutku na 
kraji křídla, čímž dokázána správnost toho výkladu i pro ostatní dva bez¬ 
listé články osní. Tu již nemůže býti ani nejmenší pochybnosti, že jsou to 
články osní, které tvoří lupenovité kladodium, a nikoliv terminální snad ně¬ 
jaký list. 
Ale tím morfologický výklad kladodia u našeho druhu ještě není zúplna 
vyčerpán. Ještě tu jsou na konečném kladodiu články další, které však leží 
na obou plochých stranách kladodia, tudíž obyčejně nejsou plosce rozšířené, 
nýbrž jen obyčejnými dvoužebrými stopami se označují. Po křídlovitém článku 
p totiž následuje obyčejně již málo vyvinutý článek y, jehož stopa těsně vedle 
XXVII. 
