28 
celému konečnému kladodiu, po případě i s květem jeho. Vždyť mohou na 
též ose v rozličných výškách vznikati prýty poměrně rozličné hodnoty, výše 
prýty květní, níže osy celého květenství, opakujícího terminální květenství na 
vyšším stupni rozvětvení čili ve vyšší generaci prýtové. 
Zajímavé jsou dále též abnormální variace, které jsem pozoroval na kla- 
dodiích konečných jak u rostlin pěstovaných tak i samorostlých. Předně jme¬ 
nuji kladodie polovičaté, které se vícekrát vyvinuly na exempláři od 
Brachta u Brescie (Brixiae colles) sbíraném. Obr. 17. a 18. představují ta¬ 
kové kladodie, z nichž prvnější má v úžlabí nejhořejšího listu kladodium, a 
druhý opět květ s listenci. Jak z obrazů snadno se pozná, jest to vždy článek 
osní, po nejhořejším listu následující, který jest křídlovitě rozšířen («), kdežto 
křídlo /? schází, poněvadž článek nejblíže příští, jenž jindy křídlo to tvoří, jest 
jen jako stlustlá, slabě žebernatá stopa vedle nejhořejšího listu a jeho úžlab- 
ního kladodia neb květu vyvinut. U porovnání s kladodiem obr. 13. neb 14. 
jest kladodium polovičně druhý extrém: v oněch jsou tři články osní křídlo¬ 
vitě rozšířeny, v tomto pouze jeden. Kdyby ani ten do šířky se nevyvinul, 
viděli bychom nad nejhořejším listem obyčejnou, tenkou, trnitě zakončenou 
osu, skutečný osní trn jako u trnky, u Gleditschie neb u Genista germanica. 
Jindy najde se, nepříliš zřídka, terminální kladodium na konci více neb 
méně hluboko rozeklané. Na obr. 19. jest takové kladodium jen krátce ve dva 
trnovitě zakončené zuby rozeklané. V obr. 20. však sahá zářez hlouběji; 
oba úkrojky, t. j. oba na konci oddělené křídlovité články osní, jsou nestejně 
dlouhé; kratší křídlo jest dle posloupnosti druhé, rovnajíc se článku /?. Článek 
y jako na polovičatých kladodiích tvoří stlustlý vnitřní kraj delšího křídla «. 
Obě křídla a i /? sbíhají neobyčejně hluboko po hlavní ose dolů, takže listen, 
jenž má zase květ a listence v svém úžlabí, tak vysoko na konečném kla¬ 
dodiu se nalézá, jak to jindy jen na úžlabních kladodiích se spatřuje. 
Ještě zvláštnější jsou abnormálně rozeklané kladodie konečné z pěsto¬ 
vané rostliny obr. 21. a 22. Kladodium obr. 21. nad postranními kla- 
dodiemi náleželo stonku, který byl nahoře opětovně (pouhým rozdělením 
jeho samého, nikoli snad z úžlabního pupene) dichotomoval u větve po¬ 
někud sploštěíé (fasciované), z nichž nejdolejší, první dichotomií povstalá, nesla 
ještě tři postranní kladodie a jedno konečné, druhá při opětném dichoto- 
mování rozdělila se ve větev s jedním pobočním kladodiem a v kladodium 
jedno konečné. Toto právě, jakož i nejhořejší poboční kladodium pod ním 
stojící ukazuje nám obr. 21. Ono jest až skoro do polou rozděleno takořka ve 
dvě zvláštní kladodie, z nichž jedno, pravé, jest jako otočeno proti druhému, 
s nímž až do poloviční výšky hřbetem svým souvisí. Určitěji mají se věci 
takto. Křídlo y pravého kladodia, které ku kraji pobočního kladodia dolů 
sbíhá, rovná se zajisté článku y v obr. 12. neb. v obr. 13 A. na kladodiu ne¬ 
rozděleném, anebo též křídlu y na celistvém trojkřídlém kladodiu obr. 14. 
Článek d pak, jak pohled z druhé strany (obr. 21 B.) ukazuje, přechází přímo 
ve vnitřní kraj levého (v poloze 21 A.) kladodia částečného «; ku článku d 
pak se připojuje nový článek e, jenž v hoření polovici křídla a střední hřbetní 
nerv jeho tvoří. Vidíme tedy, že dichotomické rozdělení kladodia v tom zá- 
XXVII. 
